ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3662/26 Справа № 183/2529/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В., 
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2025 року про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу транспортних засобів (суддя першої інстанції Майна Г.Є., повний текст ухвали складено 29 грудня 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу транспортних засобів.
15 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби:
- марки «KAWASAKI», модель VULCAN S, 2020 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «FIAT», модель NUOVO DOBLO, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_4 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_5 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_6 , зареєстрований за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 );
- марки ЗАЗ, модель SENS, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_8 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «AUDI», модель A3, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_9 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «RENAULT», модель MASTER, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_10 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_11 , зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_12 );
- марки «RENAULT», модель LOGAN, 2020 року випуску, VIN: НОМЕР_13 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). 
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2025 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крапівцева О.О., та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначила, що заява позивача про необхідність забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно обґрунтована тим, що 31.10.2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» укладений кредитний договір № 34086384-КД-1, за умовами якого відповідач-1 отримав кредитні кошти в сумі 5 175 000 грн 04 коп. із терміном поверненням 30.10.2024 року.
Протягом періоду з лютого (тіло кредиту) та жовтня (відсотки за кредитом) 2022 року по січень 2025 року - відповідачем -1 не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором 34086384-КД-1, що стало підставою для звернення Банку із позовом до Господарського суду Луганської області. Рішенням Господарського суду Луганської області від 26 травня 2025 року по справі № 913/80/25, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20 серпня 2025 року, позов АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Соколівські надра» та ОСОБА_4 про стягнення 4 298 392 грн 48 коп. задоволений частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Соколівські надра» та ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за кредитом в сумі 3 196 537 грн 51 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 1 100 700 грн 67 коп.
Вісім з десяти транспортних засобів було перереєстровано на ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_4 , який є не тільки поручителем за кредитним договором, а й засновником ТОВ “СОКОЛІВСЬКІ НАДРА”.
ОСОБА_5 , просила ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2025 року скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.
04 травня 2026 року від представника ТОВ «Соколівські Надра» - Биченка А.О., надійшов відзив на апеляційну скаргу з пропуском встановленого судом строку для його подання, а тому при апеляційному перегляді суд даний відзив не враховує.
Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Гордієнко В.А., у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити у повному обсязі.
Представник ТОВ «Соколівські Надра» - Биченко А.О., у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив ухвалу залишити без змін.
Інші учасники про розгляд справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із даною заявою, Банк її обґрунтовував тим, що 31.10.2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» укладений кредитний договір № 34086384-КД-1, за умовами якого Товариство кредитні кошти в сумі 5 175 000 грн 04 коп. із терміном повернення 30.10.2024 року.
Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки від 31.10.2019 № 34086384-ДП-1, що укладений між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», як кредитором, та ОСОБА_4 , як поручителем, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» зобов`язань за кредитним договором від 31.10.2019 № 34086384- КД-1 з невідновлювальної кредитної лінії на суму 5 175 000 грн 04 коп. з терміном дії до 30.10.2024 року.
Протягом періоду з лютого (тіло кредиту) та жовтня (відсотки за кредитом) 2022 року по січень 2025 року ТОВ «Соколівські Надра» не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором 34086384-КД-1, що стало підставою для звернення Банку із позовом до Господарського суду Луганської області. 
Рішенням Господарського суду Луганської області від 26 травня 2025 року по справі № 913/80/25, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20 серпня 2025 року, позов АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Соколівські надра» та ОСОБА_4 про стягнення 4 298 392 грн 48 коп. задоволений.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Соколівські надра» та ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за кредитом в сумі 3 196 537 грн 51 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 1 100 700 грн 67 коп.
Також Банком було вказано, що після утворення простроченої заборгованості за кредитним договором у період з 15.02.2024 року по 20.02.2024року Відповідачем-1 було відчужено на користь Відповідачок-2,3,4 десять транспортних засобів, належних товариству на праві власності, на які могло бути звернуто стягнення при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не було надано доказів належності транспортних засобів на праві приватної власності відповідачам рухомого майна.
Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком місцевого суду.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
При цьому, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.
Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Такі висновки зроблені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) де зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Як було встановлено апеляційним судом та не заперечується учасниками справи, що 31.10.2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» укладений кредитний договір № 34086384-КД-1, за умовами якого Товариство кредитні кошти в сумі 5 175 000 грн 04 коп. із терміном поверненням 30.10.2024 року.
Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки від 31.10.2019 № 34086384-ДП-1, що укладений між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», як кредитором, та ОСОБА_4 , як поручителем, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» зобов`язань за кредитним договором від 31.10.2019 № 34086384- КД-1 з невідновлювальної кредитної лінії на суму 5 175 000 грн 04 коп. з терміном дії до 30.10.2024 року.
Протягом періоду з лютого (тіло кредиту) та жовтня (відсотки за кредитом) 2022 року по січень 2025 року ТОВ «Соколівські Надра» не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором 34086384-КД-1, що стало підставою для звернення Банку із позовом до Господарського суду Луганської області. 
Після утворення простроченої заборгованості за кредитним договором у період з 15.02.2024 по 20.02.2024 року Товариством було відчужено на користь Відповідачок-2,3,4 десять (10) транспортних засобів, належних товариству на праві власності, на які могло бути звернуто стягнення при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вісім з десяти транспортних засобів було перереєстровано на ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_4 , який є не тільки поручителем за кредитним договором, а й засновником ТОВ “СОКОЛІВСЬКІ НАДРА”
З наявної в матеріалах справи відповіді Головного сервісного Центру МВС, яка була долучена до заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги вбачається, що відповідно до обліків Єдиного державного реєстру МВС, станом на 10.01.2025 р., надано інформацію про нових власників, та підстави перереєстрації транспортних засобів, які раніше належали ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА», а саме:
1. Марки KAWASAKI, модель VULCAN S, 2020 року випуску, VIN: НОМЕР_1 : 1.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 06.08.2021; 1.2 Перереєстрований 15.02.2024 у ТСЦ МВС № 1249 на ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 1249/2024/4321726 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 1249.
2. Марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_3 : 
2.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 20.10.2017; 
2.2 Перереєстрований 13.02.2024 у ТСЦ МВС № 1241, у зв`язку з втратою свідоцтва про реєстрацію, без заміни власника;
2.3 Перереєстрований 20.02.2024 у ТСЦ МВС № 1242 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 1242/2024/4330557 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 1242. 
3.Марки SKODA, модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_4 : 
3.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 14.06.2017; 
3.2 Перереєстрований 16.02.2024 у ТСЦ МВС № 1241 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 1241/2024/4323796 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 1241.
4. Марки SKODA, модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_5 : 
4.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 01.09.2017. 
4.2 Перереєстрований 16.02.2024 у ТСЦ МВС № 2348 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 2348/2024/3424827 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 2348. 
5. Марки SKODA, модель OCTAVIA, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_6 : 
5.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 30.06.2017; 
5.2 Перереєстрований 20.02.2024 у ТСЦ МВС № 1242 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 1242/2024/4330295 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 1242. 
6. Марки ЗАЗ, модель SENS, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_8 : 
6.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 19.07.2018; 
6.2 Перереєстрований 20.02.2024 у ТСЦ МВС № 1242 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 1242/2024/4330801 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 1242.
7. Марки AUDI, модель A3, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_9 : 3 
7.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 09.08.2017;
7.2 Перереєстрований 16.02.2024 у ТСЦ МВС № 2348 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 2348/2024/4325762 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 2348. 
8. Марки RENAULT, модель MASTER, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_14 : 
8.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 09.01.2020; 
8.2 Перереєстрований 16.02.2024 у ТСЦ МВС № 2348 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 2348/2024/4325367 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 2348.
9. Марки SKODA, модель OCTAVIA, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_11 : 
9.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 28.01.2020; 
9.2 Перереєстрований 17.02.2024 у ТСЦ МВС № 1242 на гр. ОСОБА_2 , за договором купівлі-продажу № 1242/2024/4328320 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 1242.
10. Марки RENAULT, модель LOGAN, 2020 року випуску, VIN: НОМЕР_13 : 
10.1 Зареєстрований за ТОВ «СОКОЛІВСЬКІ НАДРА» від 12.11.2020; 
10.2 Перереєстрований 16.02.2024 у ТСЦ МВС № 2348 на гр. ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу № 2348/2024/4325962 укладеному у присутності адміністратора ТСЦ МВС № 2348.
З наданої інформації Головного Сервісного центру МВС, вбачається, що спірні автомобілі були зареєстровані за відповідачами у період з 13.02.2024 року по 20.02.2024 року, тобто твердження АТ КБ «ПриватБанк», що після утворення простроченої заборгованості Товариством було відчужено авто знайшли свої підтвредження в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Колегія суддів вважає, заявлений Банком захід забезпечення позову банком є співмірним із заявленими вимогами, оскільки як було зазначено позивачем у позові, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 31.10.2019 року було укладено договори застави спецтехніки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією,затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року, тобто на даний час, доступ до заставного майна, яке б забезпечувала виконання вимог кредитного договору від 31.10.2019 року або відповідного рішення суду про стягнення заборгованості відсутнє, доказів того, що спецтехніка була евакуйована Товариством або поручителем матеріали справи не містять.
Накладення, арешту на спірні автомобілі, які були відчуженні Товариством на користь відповідачів, буде забезпечувати виконання рішення у випадку задоволення даного позову та у позову щодо стягнення кредитної заборгованості.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки була постановлена без належного дослідження матеріалів та обставин справи, що призвело до постановлення судового рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права., що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2025 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.
Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на транспортні засоби:
- марки «KAWASAKI», модель VULCAN S, 2020 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «FIAT», модель NUOVO DOBLO, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_4 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA A7, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_5 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «SKODA», модель OCTAVIA, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_6 , зареєстрований за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 );
- марки ЗАЗ, модель SENS, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_8 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «AUDI», модель A3, 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_9 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- марки «RENAULT», модель MASTER, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_10 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );
-марки «SKODA», модель OCTAVIA, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_11 , зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_12 );
- марки «RENAULT», модель LOGAN, 2020 року випуску, VIN: НОМЕР_13 , зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:          О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 12 травня 2026 року.

Головуючий- суддя         О.В. Халаджи