Справа № 466/8767/24
Провадження № 1-кп/466/276/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року м.Львів
Шевченківський районний суд м.Львова 
у складі : головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
представника потерпілого ОСОБА_4 
потерпілого ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018140090003003 від 05.08.2018 про обвинувачення 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ (нині Вараш), Рівненської області, громадянина України, українця, з освітою середньою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз: 27.02.2014 Луцьким міським судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.119 КК України,-
у с т а н о в и в: 

Обвинувачений ОСОБА_7 04.08.2018. з період часу з 6 год. 30 хв. до 06 год. 45 хв., перебуваючи з ОСОБА_8 у салоні автомобіля марки «BMW», моделі «Х-5», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав потерпілому та знаходився біля супермаркету АТБ, що розташований за адресою вул.Замарстинівська, 23 у м.Львові, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як особисто розпивав з останнім алкогольні напої, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, бажаючи, щоб потерпілий втратив свідомість, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, розчинив у пляшці води «Schweppes» таблетку «Азалептолу», яка містить діючу речовину клозапін, надав її для вживання потерпілому ОСОБА_8 без відома останнього, від чого потерпілий втратив свідомість. Такими діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому згідно висновків судово-медичної експертизи №644/2018 та №122/2019 отруєння, яке відноситься до ушкоджень, які небезпечні для життя і має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, та яке в подальшому призвело до смерті потерпілого ОСОБА_8 .
Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 перебуває без свідомості, зняв із його шиї та викрав золотий ланцюжок вагою 47,79 грам, вартістю 45000 грн., після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав та суду пояснив, що на початку серпня 2018 року приїхав у м.Львів разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , метою приїзду було підшукати автомобілі, пригнані з Європи, для подальшого перепродажу. Поселились в готелі у м.Львові, вулиці він не пам`ятає. Біля готелю випадково познайомились із ОСОБА_8 , який в розмові повідомив, що може допомогти із знайомствами з особами, які приганяють автомобілі. 03.08.2028 року протягом дня вони із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вживали спиртне в кілька прийомів, бо потерпілий то відїжджав кудись, то вони разом їздили, то були в номері готелю, то біля машини. Однак, жодного наміру щось у потерпілого викрадати у нього не було. Коли востаннє бачив потерпілого, той був живий і здоровий. Він у нього нічого не викрадав і тим більше на мав наміру отруювати останнього. Після Львова вони поїхали в сторону Києва, однак у м.Рівне їх затримали, обманним шляхом повернули до м.Львова. Працівники поліції на нього чинили і фізичний і психологічний тиск. У ОСОБА_9 були таблетки якісь, які він приймав, ці таблетки підкинули йому і заставили написати заяву, що він їх добровільно видав. Ніяких таблеток у нього не було, при вживанні спиртного з потерпілим він їх не використовував і не мав наміру його отруїти. Категорично заперечив, що викрав будь яке майно потерпілого. Всі визнавальні показання в ході слідства він давав під тиском працівників поліції. Просить його виправдати по всіх статтях обвинувачення.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена доказами, які досліджені в ході судового розгляду. 
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_8 - його батько. Біля 18 год. 04.08.2018 р. мати та сестра випадково побачили автомобіль батька марки «BMW», моделі «Х-5», д.н.з. НОМЕР_1 біля супермаркету АТБ на вул.Замарстинівській. Батько знаходився в салоні автомобіля і не подавав ознак життя. Про це відразу повідомили його, він прибіг на парковку. Батько сидів на водійському сидінні і був мертвий, автомобіль був відчинений, ключі були в машині. Вдягнутий був як напередодні, у джинси і футболку, на шиї був відсутній золотий ланцюжок, який батько носив постійно, не знімаючи. Ланцюжок мав вагу біля 50 грам і мав рідкісне плетіння. Батько не хворів, ніяких лікарств не приймав, за кермом не вживав алкоголь. Напередодні 03.08.2018 р. батько вдома цілий день не був, постійно їздив по своїх справах. Те, що він не ночував вдома, в принципі, нікого не здивувало, бо він міг залишатись на дачі, де працювали майстри. Коли виявив батька мертвим в машині, відразу повідомив поліцію. Слідчо-оперативна група з його дозволу оглянула автомобіль і при понятих вилучила всі предмети, які там знайшли. Хоча батько любив порядок в машині, на той час всередині автомобіля було якесь сміття, пакети з АТБ, пляшки пусті, одноразовий посуд, залишки продуктів харчування тощо. Потім автомобіль дозволили забрати і він знаходився у них вдома в гаражі. Автомобіль був закритий і ним ніхто не користувався. Приблизно через місяць після цих подій він вирішив виїхати з гаража і всередині автомобіля прибрати. Коли зсередини авто спробував відкрити капот, то між передніми сидіннями, в центральній консолі поруч із коробкою перемикання передач, у відсіку підлокітника та напівзачиненій ніші для дрібних речей побачив жовту кришку з-під пляшки, яка не була виявлена раніше при огляді автомобіля слідчими. Її він не торкався і не переміщав, а відразу повідомив свою матір - ОСОБА_11 , а вона в свою чергу про даний факт повідомила слідчих, які, приїхавши на місце, провели додатковий огляд автомобіля та вилучили вказану жовту кришку. Пізніше від слідчого дізнались, що батько був отруєний якимось лікарством.
Потерпіла ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_8 - її чоловік. Востаннє бачила його зранку 03.08.2018 року, він своєю машиною марки «БМВ» поїхав у своїх справах. Біля 18 год. 04.08.2018 року прибігла невістка і сказала, що біля АТБ на парковці стоїть автомобіль чоловіка, а він в машині всередині. Коли вони з донькою і сином прибігли на місце, дверка автомобіля була відкрита, біля машини були якісь люди, а чоловік сидів на місці водія без ознак життя. Весь був покритий пухирями від спеки. На ньому був звичний одяг- джинси, футболка. На шиї не було золотого ланцюжка, який чоловік носив постійно, не знімаючи. Чоловік був здоровим, не вживав ніяких лікарств, не пив за кермом, але був дуже комунікабельним і міг випити спиртне з друзями. Пізніше від слідчого вони дізнались, що чоловік був отруєний і у нього викрадений ланцюжок. 
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що 03.08.2018 р. був біля готелю «Вояж» на вул.Замарстинівській у м.Львові. До нього підійшов ОСОБА_8 , якого він знав раніше. Згодом до них підійшли троє незнайомих хлопців і сказали, що мають спиртне та запропонували разом випити. ОСОБА_8 попросив його почекати, кудись пішов та повернувся із алкоголем та закускою, вони всі попрямували на подвір`я готелю «Тріал», де вживали спиртне. Вказані три хлопці повідомили, що приганяють автомобілі з Європи і їх продають. Після розпивання алкоголю один із хлопців кілька разів відїжджав з ОСОБА_8 на автомобілі останнього, куди саме не знає, після чого вони повертались до готелю «Тріал» і продовжували вживати алкоголь. Свідок категорично ствердив, що один із хлопців - це ОСОБА_7 , якого він впізнає у судовому засіданні, який разом з ОСОБА_8 заходили у супермаркет «АТБ» на вул.Замарстинівській і виходили звідти з горілкою і водою, після цього він їх вже не бачив. Крім цього вказав, що ОСОБА_8 у той день на шиї мав масивний золотий ланцюжок, з яким ходив постійно. 
Із змісту повідомлення на службу «102» від 04.08.2018 р. вбачається, що 04.08.2018 р. надійшло повідомлення від працівників «ШМД» про те, що в автомобілі БМВ на вул. Замарстинівській ,120 у м.Львові, виявлений труп мужчини, викликаний наряд поліції.
04.08.2018 р. ОСОБА_5 у своїй заяві на ім`я СВ Шевченківського ВП ГУНП у Л\о надав дозвіл на огляд автомобіля марки «БМВ Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою вул. Замарстинівська 123 у м.Львові. Зміст вказаної заяви потерпілий ОСОБА_5 підтвердив у судовому засіданні.
Протоколом огляду місця події від 04.08.2018 р. та фототаблицею до протоколу підтверджується проведення процесуальної дії - огляду автомобіля марки «БМВ Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому на водійському сидінні виявлений труп ОСОБА_5 . У багажнику та салоні автомобіля виявлено одноразовий посуд, одноразові стаканчики, пластикові пляшки, пакети, пляшка води, пляшка з-під горілки, які вилучені та поміщені в пакети. Також вилучені змиви із предметів та частин автомобіля.
Заявою на ім`я начальника Шевченківського ВП ГУНП у Л\о від 09.10.2018р. виконавчий директор МПП фірми «Тріал» ОСОБА_13 надав в розпорядження слідчих ВП на флеш-носіях відеозаписи камер відеоспостереження за період із 19.00 год. 03.08.2018 р. по 18.00 год. 04.08.2018 р. з території фірми «Тріал», де знаходиться готель, на вул. Замарстинівській, 122 у м.Львові. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 ствердив, що у 2018 році працював на посаді директора фірми «Тріал», яка здавала приміщення в оренду під готель, що на вул. Замарстинівській, 122 у м.Львові. У 2018 році до нього звернулись працівники поліції з проханням надання відеозаписів з камер спостереження, які мались на вході в готель, за певний період часу. Слідчим він добровільно надав записи з камер, перенесені на флеш носії, які сам особисто не переглядав і не знав, яких подій вони стосуються. 
Заявою ФОП ОСОБА_14 стверджується добровільне надання СВ Шевченківського ВП ГУНП у Л\о матеріалів, які стосуються роботи готелю, розміщеного у будинку №122 на вул. Замарстинівській у м.Львові. 
Із змісту протоколу огляду наданого адміністрацією фірми «Тріал» флешносія, вбачається, що такий містить відеозаписи із камер зовнішнього відеоспостереження з будівлі готелю, що на вул. Замарстинівській, 122 у м.Львові, за період 03-04.08.2018 р. Переглянутими у судовому засіданні відеофайлами відтворюється переміщення біля готелю потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_7 ), та осіб, яких ОСОБА_7 назвав ОСОБА_9 і ОСОБА_16 . 
Відеозаписи відображають переміщення вказаних осіб в районі готелю, спільного вживання ними спиртних напоїв 3-4.08.2018 р. Із вказаних відеозаписів видно, що обвинувачений ОСОБА_7 (у протоколі зазначений як ОСОБА_15 ) неодноразово відлучається із потерпілим ОСОБА_8 на автомобілі БМВ у невідомому напрямку, та в подальшому обидва повертаються до готелю «Тріал»; вдвох - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прямують в супермаркет «АТБ», що навпроти готелю «Тріал»; також зафіксовано як ОСОБА_7 з ОСОБА_8 на автомобілі останнього припарковуються поруч з супермаркетом «АТБ» на вул. Замарстинівській. 
Суд звертає увагу, що відеозапис відображає, як о 05.20 год. 04.08.2018 р. в приміщення готелю заходить ОСОБА_7 , о 05.26 год. виходить з готелю із чорною сумкою через плече, о 05.35 год. знову повертається в готель разом з ОСОБА_8 , який тримається за руку ОСОБА_7 . Останній має в руках пакет з продуктами. О 05.57 год. лише двоє - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виходять з будівлі готелю і йдуть на вихід з подвір`я. О 06.24 год. ОСОБА_7 сам повертається в готель, звідки виходить о 06.28 год., о 06.36 год. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заходять в «АТБ-маркет» на вул. Замарстинівській 123, звідки виходять двоє, ОСОБА_7 тримає в руці пляшку напою із жовтою етикеткою. О 06.41 ОСОБА_9 і ОСОБА_10 із сумками відїжджають на автомобілі «Фольксаваген» від готелю. О 06.39 год. ОСОБА_7 і ОСОБА_17 лише вдвох стоять біля багажника автомобіля «БМВ», випивають, після цього разом сідають в салон автомобіля; приблизно через 20 хв з автомобіля виходить сам ОСОБА_7 , залишивши потерпілого в салоні, рухається в сторону готелю, по дорозі викидає пляшку із етикеткою жовтого кольору в калюжу на дорозі. Через кілька хвилин виходить із готелю і один прямує в сторону центру міста. 
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував сам факт знайомства з ОСОБА_8 саме 03.08.2018 р., їх переміщень на автомобілі останнього по місту, розпивання з ним спиртних напоїв у приміщенні готелю та біля готелю протягом 3-4.08.2018 р. Суд звертає увагу на одяг, у якому зафіксований на відеозаписах обвинувачений у зазначений період часу - у футболку світлого кольору та шорти голубого кольору. 
Із змісту протоколу огляду відеозапису з камер відеоспостереження з «АТБ маркет» від 27.08.2018 р., наданих на запит органу слідства, вбачається, що такий містить відеозаписи із камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження з будівлі, що на вул. Замарстинівській, 123 у м.Львові, за період 03-04.08.2018 р. На досліджених судом відеофайлах чітко видно обвинуваченого ОСОБА_7 , який, одягнутий у той же одяг, що на інших відеозаписах: світла футболка і шорти голубого кольору, заходить у «АТБ маркет» із потерпілим ОСОБА_8 , де спільно здійснюють покупку горілки «Medoff» з етикеткою жовтого кольору, безалкогольний напій «Schweppes» із жовтою кришкою та жовтою етикеткою, після чого прямують до автомобіля марки «BMW Х-5», д.н.з. НОМЕР_1 . На парковці, де знаходиться автомобіль, вони разом підходять до багажного відділення автомобіля, звідки видно якісь рухи, які свідчать про розпивання напоїв, через деякий час сідають на передні сидіння автомобіля, а приблизно через двадцять хвилин ОСОБА_7 (у протоколі зазначено прізвище ОСОБА_15 - яким обвинувачений назвався при затриманні) виходить сам із автомобіля і направляється в сторону готелю. ОСОБА_8 залишається в салоні автомобіля. О 18 год. до автомобіля підходить ОСОБА_18 , відкриває дверку автомобіля, виявляє там нерухомого ОСОБА_8 , а через деякий час появляється ОСОБА_5 , що підтверджує показання потерпілих у судовому засіданні.
Сторона захисту вважає вказаний доказ недопустимим з тих міркувань, що згідно адвокатського запиту, поданого в ході судового розгляду до ТОВ «АТБ-Маркет» 13.03.2026, останнім підтверджена відсутність документальної передачі диска із відеозаписами з боку підприємства: магазин за адресою вул. Замарстинівська 123 у відповіді від 16.03.2026 не підтвердив жодної передачі матеріалів правоохоронним органам, а центральний офіс ТОВ «АТБ-Маркет» у відповіді від 26.03.2026 повідомив, що у зв`язку із відсутністю архіву вхідної /вихідної кореспонденції за вказаний період, підтвердити чи спростувати факт надання відповідних матеріалів ТОВ «АТБ-Маркет» не має змоги.
Суд не приймає до уваги покликання захисту на недопустимість вказаного доказу на підставі ст. 87 КПК України.
Відеозаписи з камер відеоспостереження є одним із безсторонніх доказів у кримінальних провадженнях. Зважаючи на те, що записи з камер спостереження зберігаються обмежений час, такий може бути отриманий від організацій, установ тощо на підставі офіційного запиту слідчого шляхом добровільного надання таких відеозаписів їх володільцями на фізичному носії. Запис долучається до матеріалів кримінального провадження .У даному випадку огляд вказаного запису оформлений відповідним протоколом відповідно до вимог КПК та визнаний постановою від 27.08.2018 р. слідчого речовим доказом.
Вказаний доказ отриманий без порушення прав і свобод людини, на відеозаписах чітко зафіксовані дата і час відображених подій, відсутні ознаки монтажу.
Відтак, суд вважає такий доказ допустимим та приймає його до уваги при ухваленні вироку.
Суд також не приймає до уваги заперечення сторони захисту того, що на вказаних відеозаписах фігурує саме обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки в ході досудового розслідування не проводилась портретна експертиза і у задоволенні клопотання про призначення такої під час судового розгляду судом було відмовлено. 
Зі змісту протоколів огляду предметів від 10.10.2018 та 27.08.2018 вбачається, що слідчий здійснив перегляд відеофайлів і в тексті протоколів виклав висновки про те, яка особа зображена на відповідному відеозаписі, зокрема вказавши, що виявлені особи є « ОСОБА_15 », ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими. Захист вважає, що слідчий не є фахівцем у галузі портретної ідентифікації, криміналістичного дослідження зовнішності чи відеотехнічних досліджень.
Суд не приймає до уваги такі мотиви захисту , оскільки всі відеофайли записів з камер спостереження досліджені судом . На таких зображені одні і ті ж особи, у тому ж одязі і біля одних і тих же об`єктів. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував перебування разом з ОСОБА_8 03-04.08.2018 р. біля готелю «Тріал», розпивання з ним спиртного біля готелю і біля автомобіля , відвідування разом з ним «АТБ маркету» . Такі події і осіб, які були присутні разом з ним біля готелю «Тріал», описував і допитаний судом свідок ОСОБА_12 . Свідок категорично ствердив, що 03-04.08.2018 р. біля готелю він, ОСОБА_8 і обвинувачений, присутній у залі суду , розпивали спиртні напої біля готелю «Тріал».
Обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, у чому був одягнутий у цей період часу, і такий же одяг мається на особі, зображеній на відеофайлах , оглянутих у судовому засіданні.
Відеозаписи з камер спостереження достатньо чіткі для того, щоб суд міг переконатись при їх дослідженні, що на таких зображені саме потерпілий ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки таке підтверджується і іншими доказами .
Із протоколу додаткового огляду місця події від 04.08.2018 р. видно, що об`єктом огляду є кімната № НОМЕР_2 в готелі «Тріал», що за адресою АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_7 03-04.08.2018 р., під час якого виявлені та вилучені шорти голубого кольору з біркою «Стафф». Вилучені шорти визнані постановою слідчого речовим доказом і долучені до матеріалів кримінального провадження. Вказаний речовий доказ оглянутий судом під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив, що вказані шорти подібні до тих, у які він був одягнутий 03-04.08.2018 р. під час проживання в готелі «Тріал» у м.Львові, та у яких проводив час із ОСОБА_8 .
У судовому засіданні захисник, спростовуючи версію причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину стосовно ОСОБА_8 , посилався на відсутність будь яких експертиз на предмет приналежності такого одягу обвинуваченому, відсутність на одязі біоматеріалу ОСОБА_7 , що передбачало можливість підміни чи заміни речового доказу, відсутність документального зв`язку між шортами, вилученими у готелі у серпні 2018 року, та шортами, оглянутими слідчим у жовтні 2018 року, а також шортами, оглянутими судом, окрім цього звертав увагу на неможливість ідентифікації особи за одягом на відеофайлах. 
Такі покликання захисника суд вважає надуманими, оскільки ідентифікація ОСОБА_7 із особою, яка зображена на відеофайлах із камер відеоспостережень, не грунтується лише на подібності одягу, а доводиться іншими доказами, як то показаннями свідка ОСОБА_12 , і врешті поясненнями самого ОСОБА_7 , який не заперечував перебування з ОСОБА_8 біля готелю «Тріал», що зображено на відео. 
Із змісту заяви ОСОБА_15 ( ОСОБА_7 ) від 06.08.2018 р. на ім`я слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Л\о вбачається, що такий добровільно видав портмоне коричневого кольору із грошовими купюрами, блістером з десяти чи дев`яти таблетками (маються виправлення) «АЗАЛЕПТОЛ». При цьому, у заяві ОСОБА_7 зазначає, що таблетки «азалептолу» належать його знайомому ОСОБА_9 . 
У протоколі огляду предметів від 06.08.2018 р. відображено перелік добровільно виданих обвинуваченим предметів та їх кількість. Зокрема, зазначено, що вилучено блістер із написом «АЗАЛЕПТОЛ» із таблетками у кількості 8 штук.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 настоював на тому, що таку заяву він написав під тиском працівників поліції, насправді у нього ніяких таблеток в портмоне не було. 
Захист, наголошуючи на недопустимості вказаного доказу, посилається на те, що ОСОБА_7 перебував у відділку поліції 06-07 серпня 2018 року без процесуально оформленого затримання, без захисника, під прямими погрозами працівників поліції в подальшому арешті, тому в цих умовах він підписав усі заяви і підписав чужим прізвищем, бо ,на думку захисту, жодна людина, яка добровільно зізнається у вчиненому, не підписує визнання чужим прізвищем. При цьому співробітники оперативних підрозділів не мали права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою без розпорядження слідчого. ОСОБА_7 був незаконно затриманий і не був складений протокол його затримання, йому не роз`яснені його права, зокрема, право на захист. 
Однак, суд не приймає до уваги такі пояснення обвинуваченого та твердження захисту, оскільки на момент видачі вказаних таблеток ОСОБА_7 (який називав себе ОСОБА_15 ) слідству ще не була відома причина смерті потерпілого та роль у цьому лікарства «АЗАЛЕПТОЛ» . Окрім цього, слідчий не міг знати на момент написання заяви, кому такі таблетки належать – на це вказував саме обвинувачений. Слідчому на той момент також не були відомі правильні анкетні дані обвинуваченого, тобто особи, яка писала вказану заяву. Відтак, підстав для будь якого тиску з боку слідчого стосовно змісту заяви, яку власноручно писав обвинувачений ОСОБА_7 , при цьому вказуючи невірні анкетні дані, не було .
Підстав для визнання вказаних письмових доказів недопустимими з тих підстав, що між документами існують розбіжності у кількості таблеток «АЗАЛЕПТОЛ», суд не вбачає, оскільки таке не має суттєвого значення ні для обставин вчинення злочину, ні для його кваліфікації.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 ствердила , що, будучи в групі слідчих у вказаному кримінальному провадженні, на підставі добровільної письмової заяви від особи, яка представилась ОСОБА_15 ( ОСОБА_7 ), прийняла для огляду та долучення до матеріалів кримінального провадження коричневе портмоне із вмістом різних речей , серед яких знаходився блістер із таблетками «Азалептол». Вказане портмоне і речі в ньому були визнані речовими доказами і приєднані до матеріалів кримінального провадження. Будь якого психологічного чи фізичного тиску на ОСОБА_15 ( ОСОБА_7 ) при наданні письмової добровільної заяви про видачу вказаних вище речей ніким не здійснювалось і у цьому не було потреби . Особа на той час не була затриманою, а тому і не складався протокол затримання .
Заявою від 06.08.2018 р. на ім`я слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Л\о стверджується, що « ОСОБА_15 » ( ОСОБА_7 ) добровільно видав ланцюжок жовтого кольору, який, як зазначає, він «викрав 04.08.2018 р. приблизно о 7 годині у ОСОБА_8 на вул. Замарстинівській, 122 у м.Львові». 
Посилання обвинуваченого на те, що таку заяву він написав під тиском працівників поліції , звідки взявся у нього ланцюжок ,належний потерпілому, не знає, суд вважає таким, що спрямований на уникнення відповідальності за вчинений злочин. 
Із змісту протоколу огляду предмету від 06.08.2018 р. вбачається, що оглянутий ланцюжок жовтого кольору із вставками з білого металу, вагою приблизно 50 грам, довжиною 70 см, який наданий добровільно « ОСОБА_15 » ( ОСОБА_7 ) 06.08.2018 р. 
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 06.08.2018 р. - ОСОБА_5 опізнав серед інших пред`явлених ланцюжок жовтого кольору, який видав обвинувачений, як такий, що належав його батькові ОСОБА_8 і був на ньому одягнений станом на 03.08.2018 р. 
В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 при огляді речового доказу -ланцюжка підтвердив, що такий належав його батькові, опізнав його по розмірах і плетінню. 
Висновком експертизи №22 від 18.10.2018р., проведеної експертною комісією Західного казенного підприємства пробірного контролю, підтверджено, що ланцюжок жовтого кольору, який був виданий ОСОБА_7 , виготовлений із металу – золото, 585 проби, вага 47.79 грам., вартість 45 000 грн. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав факт написання ним такої заяви від імені « ОСОБА_15 », оскільки дійсно такі анкетні дані на той час використовував, при цьому зазначив, що зміст заяви йому продиктували працівники поліції під час затримання з тим, що він нестиме покарання лише за крадіжку майна. Під час надання суду пояснень з приводу інкримінованих йому злочинів обвинувачений заперечив, що викрав будь-яке майно у ОСОБА_8 04.08.2018 р. 
Суд критично оцінює такі показання обвинуваченого, оскільки у судовому засіданні він не зміг пояснити чітко свої дії протягом вечора 03.08.2018 р. до ранку 04.08.2018 року, причину появи у його портмоне таблеток «АЗАЛЕПТОЛ», причину появи у нього ланцюжка, належного ОСОБА_8 . Всі пояснення обвинуваченого зводяться лише до заперечення обвинувачення без логічних трактувань його дій та подій. 
У судовому засіданні досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2018 р., проведеного за участю особи, яка назвалась прізвищем « ОСОБА_15 ». Фактично така процесуальна дія проведена із обвинуваченим ОСОБА_7 , який слідчим надав документи на іншу особу, що у судовому засіданні обвинувачений не заперечив. 
Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений розповів, як і при яких обставинах він заволодів майном потерпілого ОСОБА_8 04.08.2018 р. До проведення слідчої дії ОСОБА_7 роз`яснено його права, протокол обвинуваченим підписано, жодних зауважень до дій слідчого чи понятих під час проведення даної процесуальної дії ним не висловлювалось. 
Захист вважає, що протокол слідчого експерименту від 07 серпня 2018 року є недопустимим доказом та підлягає виключенню з числа доказів у справі на підставі ст. 87 КПК України, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_7 .
Зокрема, захисник покликається на те, що слідчий експеримент проведено за участю підозрюваного без участі захисника, що суд не приймає до уваги, оскільки на момент вказаної слідчої дії у обвинуваченого не було укладено угоди з адвокатом, він не заявляв клопотання про необхідність участі адвоката і погоджувався на проведення слідчого експерименту. 
Посилання захисту на те, що слідчий експеримент був використаний стороною обвинувачення як спосіб отримання від підозрюваного викривальних відомостей щодо механізму події та його нібито дій, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
ОСОБА_7 під час слідчого експерименту називався іншим прізвищем, на момент проведення такого експерименту у розпорядженні слідчих ще не було доказів, які б вказували на причини і обставини смерті ОСОБА_8 , щоб в подальшому використовувати цю процесуальну дію як доказ винуватості. 
Захист релевантно покликається на правову позицію, викладену в постановах Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 296/3810/15-к, підтриману в постанові Верховного суду від 01.11.2022 року у справі № 344/2995/15-к, про те, що суд вирішує питання допустимості якщо: до особи не застосовувався протиправний тиск; слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи; особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе; слідчу дію проведено за участю понятих; під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис; особі були детально і грунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії.
Переглядом в судовому засіданні відеозапису слідчої дії - слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_7 , судом встановлено, що всі вказані вимоги слідчим при проведенні слідчого експерименту дотримано, у суду відсутні сумніви щодо добровільної участі ОСОБА_7 у проведенні слідчого експерименту, його усвідомленні про те, які пояснення і щодо яких подій він надає, відсутні ознаки будь-якого тиску з боку слідчих на волевиявлення ОСОБА_7 під час проведення даної процесуальної дії.
Відтак, підстав для визнання такого доказу недопустимим у суду немає.
Відеозапис слідчої дії є додатком до протоколу і не може, на переконання суду, ставити під сумнів процесуальну дію, зазначену у протоколі, якщо до її проведення у жодного учасника не було ніяких зауважень. 
Суд не приймає до уваги покликання захисника про визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 07.08.2018 р. очевидно недопустимим доказом з мотивів істотного порушення права на захист, права не свідчити проти себе, вимог щодо оформлення протоколу, оскільки клопотання про визнання доказу очевидно недопустимим повинно бути заявлене у ході судового розгляду до дослідження вказаного доказу.
Таке клопотання ні захистом, ні обвинуваченим під час судового засідання заявлено не було, вказаний доказ сторони обвинувачення був допущений судом для дослідження.
Пояснення обвинуваченого у судовому засіданні про те, що працівники поліції фактично схиляли його до участі у слідчому експерименті, повідомляючи, що у випадку відмови від участі в слідчій дії він сяде за вбивство, а якщо покаже, як знімав ланцюжок, його відпустять, суд оцінює критично, оскільки у судовому засіданні обвинувачений не визнав себе винним по всіх пунктах обвинувачення, заперечив і факт викрадення ланцюжка у потерпілого, хоча і не пояснив його наявність у нього при затриманні.
Дійсно, у судовому засіданні встановлено , що після проведення слідчого експерименту, де ОСОБА_7 визнав факт викрадення ланцюжка, його було відпущено, однак, згідно постанови про зупинення досудового розслідування від 10.08.2018 р. «Присяжнюк» ( ОСОБА_7 ), який підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (на що він начебто погоджувався), скрився від органів слідства та був оголошений в розшук. Така поведінка обвинуваченого спростовує його пояснення щодо його поступок слідству у визнанні вини у вчиненні крадіжки .
Після пред`явлення підозри у вчиненні більш тяжких кримінальних правопорушень, риторика ОСОБА_7 кардинально змінилась. Не свідчити проти себе – це право обвинуваченого, однак суд звертає увагу на таку маніпулятивність у позиції обвинуваченого, який визнає чи не визнає себе винним у вчиненні певних дій лише відповідно до ситуації ,яка складається в ході слідства. 
Постановою від 22.05.2024 р. було уточнено анкетні дані особи, підозрюваної у даному кримінальному провадженні, та встановлено, що « ОСОБА_15 », як себе називав підозрюваний, є ОСОБА_7 . 
Досудове розслідування відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.119, ч.4 ст.187 КК України відновлено постановою від 31.05.2024 року .
Висновком судово-медичного експерта №1059\2018 від 06.08.2018 р. визначена приналежність групи крові потерпілого ОСОБА_8 . 
Висновком експерта №2760\2018 –т від 08.08.2018 р. стверджується, що при судово-токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості – в крові 1,02 проміле, в сечі- 1,92 проміле.
Із висновку №1827\2018 від 15.08.2018 р. гістологічної експертизи видно, що при дослідженні шматочків внутрішніх органів трупа ОСОБА_8 виявлена гостра емфізема та набряк легень, пергаментна пляма на шкірі. 
Із змісту висновку судово-медичної експертизи трупа №644\2018 від 06.08.2018 р. вбачається, що причиною смерті ОСОБА_8 є комбіноване отруєння клозапіном, речовиною з групи похідних амфетаміну та етиловим спиртом, котре підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа: наявністю ознак раптово насталої смерті у вигляді рідкого стану крові в порожнинах серця та великих судинах, насиченого характеру трупних плям, венозного повнокрів`я внутрішніх органів, наявністю вираженого набряку головного мозку та легень ,та підтверджується результатами судово-токсикологічних експертиз крові і сечі та внутрішніх органів, при яких виявлений етиловий спирт в крові в кількості 1,02, та в сечі -1,92 проміле. У всіх внутрішніх органах виявлено клозепін та речовину з групи похідних амфетамінів. Концентрація етилового спирту в крові у даному випадку у комбінації з клозапіном та речовиною з групи похідних амфетаміну спричинило отруєння та стало причиною смерті.
Висновком експертизи №2761\2018-т від 22.08.2018 р. стверджується, що при проведенні судово-токсикологічної експертизи внутрішніх органів (шлунка з вмістом, тонкого кишківника, печінки з жовчним міхуром, нирки, головного мозку) у трупа ОСОБА_8 виявлено клозапін та речовину з групи похідних амфетаміну, а також етиловий спирт. У примітці до експертизи зазначається, що клозапін являється діючою речовиною медичних препаратів вітчизняного та іноземного виробництва під назвами АЗАЛЕПТОЛ, АЗАЛЕПТИН, ЛЕПОНЕКС. 
За клопотанням сторони захисту досліджена відповідь Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області від 12 жовтня 2018 року та інструкції для медичного застосування препаратів ЛЕПОНЕКС і АЗАЛЕПТОЛ, з яких видно, що є недопустимою поєднання одночасного вживання клозапіну, що міститься у даних лікарських препаратах і є потужним нейролептиком, та алкоголю. Алкоголь багаторазово посилює дію препарату, що може призвести до вкрай небезпечних для життя станів.
Захист звертав увагу суду на те, що відповідно до досліджених у судовому засіданні висновків судово-медичних і токсикологічних експертиз, причиною смерті стало не ізольоване отруєння клозапіном в поєднанні із алкоголем, а комбіноване отруєння клозапіном, речовиною з групи похідних амфетаміну та етиловим спиртом, при цьому відсутнє пояснення, чому така комбінація стала смертельною. При цьому наголошував на тому, що застосування амфетаміну не вміняється обвинуваченому, а відтак вважає, що ця суперечність між обвинуваченням (отруєння клозапіном + алкоголь) та експертизою (отруєння клозапіном + амфетаміном + алкоголем) унеможливлює встановлення причинного зв`язку між діями обвинуваченого та смертю потерпілого. Мотивуючи свою позицію, захисник посилається на досліджені у судовому засіданні відповіді на адвокатські запити Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, Інституту судової психіатрії МОЗ України, Міністерства охорони здоров`я України , Інституту неврології, психіатрії та наркології ім. П.В. Волошина Національної академії медичних наук України.
Однак, суд не вважає вказані відповіді такими, що будь яким чином спростовують висновки експертиз, проведених у даному кримінальному провадженні. Всі ці відповіді названих установ містять загальні посилання на дію вказаних лікарських препаратів, їх фармакологічні властивості, на взаємодію з іншими лікарськими препаратами, алкоголем та наркотичними засобами тощо. Однак, кожен людський організм є унікальним і по-різному реагує на дію різних лікарських препаратів, а особливо із взаємодією із іншими препаратами чи алкоголем.
Таке положення підтвердила у судовому засіданні допитана судом експерт ОСОБА_20 . 
Зокрема, експерт показала, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 досліджувались внутрішні органи, у яких виявлена наявність клозапіну. Алкоголь суттєво підсилив дію цього препарату. У крові виявлено і амфетамін, який теж міг підсилити дію клозапіну. Експертом за відсутності необхідних лабораторних можливостей не з`ясовано, який саме амфітамін виявлений в крові. Однак, ця обставина, на переконання експерта, жодним чином не впливає на зроблені нею висновки щодо причини смерті ОСОБА_8 . Експерт зазначила, що висновок про те, що наявність в організмі клозапіну в поєднанні із алкоголем і амфетаміном викликала смерть ОСОБА_8 , є категоричним, а не ймовірностним. Експерт також зазначила, що алкоголь у даному випадку посилив дію амфетаміну, який вживався потерпілим, а все разом у своєму комбінованому вигляді (алкоголь та амфетамін) суттєво посилило дію клозапіну. При цьому, у даному випадку 1 таблетка АЗАЛЕПТОЛУ, який містить клозапін, могла спричинити смерть . 
Захисник , спростовуючи версію обвинувачення, посилається на те, що токсикологічна експертиза №3193/2018-т дослідила весь вилучений з автомобіля посуд - сім оранжевих стаканів, чотири білі стакани, пляшку "Айран", пляшку "Medoff", пляшку "Трускавецька класична", пляшку з жовтою кришкою, кришку "Schweppes" — і в жодному з них амфетаміну та його похідних не виявлено, а отже джерело амфетаміну в організмі потерпілого залишилось невстановленим, а отже роль амфетаміну у настанні смерті не досліджувалась, хоча за офіційним висновком Інституту фармакології та токсикології НАМИ України, поєднання амфетаміну та алкоголю є самостійно достатньою смертельно небезпечною комбінацією, здатною призвести до летального наслідку незалежно від наявності клозапіну.
Однак, суд вважає такі покликання суто риторичними, обгрунтованими наданою вищеназваними установами загальною інформацією, не прив`язаною до конкретних подій, конкретного людського організму, конкретних умов застосування. 
Суд повністю приймає до уваги висновки судово-медичних експертиз трупа щодо смерті ОСОБА_8 , підтверджені показаннями експерта ОСОБА_20 .
Критичні зауваження захисника щодо виступу експерта, певних фраз, витягнутих з контексту, суд вважає некоректними і такими, що не заслуговують уваги. 
За результатами експертизи №3193/2018-т від 25.09.2018. встановлено наявність клозапіну на трьох одноразових пластикових стаканах - пробах №1, №10 та №16 - із загальної кількості вилученого посуду, вилученого із автомобіля ОСОБА_21 . 
На думку захисту такий висновок експертизи стверджує лише те, що у певний момент невстановлена кількість клозапіну контактувала з поверхнею трьох одноразових стаканів, однак не доводить, що клозапін потрапив на них саме внаслідок дій ОСОБА_7 , що з цих стаканів вживав напій потерпілий ОСОБА_8 , не доводить потрапляння клозапіну до організму потерпілого саме через ці стакани та не доводить наявності причинного зв`язку між виявленими слідами речовини і наслідками, які інкримінуються обвинуваченому.
Такі висновки захисту спростовуються дослідженими судом доказами - відеозаписами із камер відеоспостереження, які відтворюють ланцюжок подій похвилинно, а саме те, що ОСОБА_7 заходить у «АТБ маркет» із потерпілим ОСОБА_8 , де тільки вони вдвох здійснюють покупку горілки та безалкогольного напою «Schweppes» із жовтою кришкою та жовтою етикеткою, після чого прямують до автомобіля марки «BMW Х-5», біля якого тільки вони вдвох підходять до багажного відділення автомобіля, де видно якісь рухи, які свідчать про розпивання напоїв та певні маніпуляціїї ОСОБА_7 із пляшкою «Schweppes», після цього тільки вдвох вони сідають на передні сидіння автомобіля, приблизно через 20 хв. ОСОБА_7 виходить сам із автомобіля, залишивши там ОСОБА_8 . Після цього, на кадрах видно, як ОСОБА_7 викидає пусту пляшку з-під напою «Schweppes» у калюжу води по дорозі до готелю. З готелю «Тріал» ОСОБА_7 не повертається до автомобіля, а рухається в напрямку до центру міста. Потерпілий залишається сам у зачиненому автомобіля приблизно до до 18 год., коли його мертвим виявляють родичі. Тобто, з того моменту, коли в руках ОСОБА_7 появляється пляшка напою «Schweppes» і до залишення потерпілого в машині ніхто інший в компанії обвинуваченого-потерпілого не присутній. Видачу обвинуваченим в-подальшому працівникам поліції блістеру таблеток «АЗАЛЕПТОЛ» із відсутніми таблетками, ланцюжка потерпілого доповнює цілісну картину вчинення злочину. 
У даному випадку , на переконання суду, не має значення , скільки і з ким потерпілий вживав алкоголь чи амфетамін, які виявлені в його організмі, оскільки речовина клозапін у виді таблетки АЗАЛЕПТОЛ, попала в організм ОСОБА_8 саме із напоєм «Schweppes», наданим ОСОБА_7 . 
У висновку №3193\2018-т від 25.09.2018 р. зазначається, що при судово-токсикологічній експертизі оранжевих стаканів з білого конверту, таблеток з фабричного блістеру, таблеток без упаковок, пляшки горілки «Медофф» із залишками рідини, 1,5 л пластикової пляшки «Трускавецька класична» з рідиною, пляшки «Ліптон» з рідиною, 7 оранжевих стаканів, 0,5 пляшки «Айран», 4 білих пластикових стаканів, пластикової тарілки виявлено : у таблетках з блістеру Азалептол (Клозапін) і 2 таблеток без упаковки виявлено клозапін-діюча речовина медичних препаратів Азалептол, Азалептин, Лепонекс; у досліджуваних пробах №1 (оранжевий стакан з конверта), проба №10 (оранжевий стакан з картонної коробки), проба №16 (оранжевий стакан з картонної коробки) виявлено клозапін (Азелептин, Азалептол, Лепонекс). У інших пробах клозапін, амфетамін і його похідних не виявлено. 
Із змісту протоколу огляду місця події від 08.09.2018 р. вбачається, що об`єктом огляду являється подвір`я будинку №120 на вул. Замарстинівській у м.Львові, де знаходиться автомобіль «БМВ Х5», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору. При відкриванні даного автомобіля виявлено , що між передніми сидіннями даного автомобіля, а саме між підлокітниками та ручкою коробки передач, знаходиться пластикова кришка жовтого кольору із написом чорного кольору «Schweppes». Огляд проведено за участі понятих та потерпілого ОСОБА_5 . 
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив обставини виявлення ним вказаного предмету у машині батька, а саме, що вказаний корок він знайшов сам, коли відкрив водійські двері, щоб потягнути ручку відкриття капоту, і побачив щось жовте в ящичку-шуфлядці між сидіннями, яка була наполовину закрита. Коли він повністю відсунув засувку, побачив корок. Під час первинного огляду цей корок не був виявлений, бо був прикритий засувкою. Окрім цього, потерпілий підтвердив, що до моменту виявлення машину не відкривав, про існування там цього предмету не знав, відразу як тільки його виявив, про це було повідомлено слідчих. Зазначений предмет знаходився у скритій зоні між підлокітниками, а тому міг бути відразу не виявлений при першому огляді автомобіля.
Захисник вважає протокол огляду від 8.09.2018 р. недопустимим з тих підстав, що у протоколі зазначено, що під час слідчої дії проводилося фотографування фотоапаратом марки «Нікон» із збереженням на цифровий носій, а такий до матеріалів кримінального провадження не додавався і не досліджувався судом. На вимогу відкрити матеріали фотофіксації до протоколу огляду місця події, сторона обвинувачення ствердила, що такі відсутні. Окрім цього, на думку захисту, не відповідають записи про місце виявлення кришки жовтого кольору у протоколі поясненням потерпілого. 
Суд не приймає до уваги такі висновки захисту і не вбачає підстав для визнання вказаного доказу недопустимим. Доказом є протокол огляду місця події , фотофіксація є лише додатком до протоколу ,що не являється обов`язковим до вказаного письмового доказу. При проведенні огляду місця події були присутні поняті, зауважень від яких до проведення огляду не виникло. Сторона захисту в ході судового розгляду та дослідження вказаного письмового доказу не заявляла клопотання про допит понятих в якості свідків для того щоб підтвердити чи спростувати факт виявлення вказаного предмету під час повторного огляду автомобіля , місце його виявлення, опис предмету. 
Висновком експертизи № 3300/2018-т судово-токсикологічного дослідження пластикового корка жовтого кольору з написом «Schweppes» на предмет наявності клозапіну та речовин з групи похідних амфетаміну стверджена наявність клозапіну на кришці . 
Відсутність речового доказу - корка від пляшки «Schweppes», вилученого під час повторного огляду автомобіля потерпілого, який був використаний при проведенні експертизи №3300/2018-т і не повертався слідчому для долучення до матеріалів кримінального провадження, не ставить під сумнів зміст експертизи та протокол вилучення. 
Із змісту висновку експертизи вбачається , що корок піддавався хімічній та термічній обробці, а відтак втратив свою форму і не міг бути повернутий експертом після дослідження у своєму первинному вигляді. 
Знову ж таки, неспроможним , на думку суду, є посилання захисту не невідповідність такого висновку висновкам судово-медичних експертиз про причини смерті ОСОБА_8 . 
Навпаки, причина смерті - це поєднання клозапіну, яким скористався ОСОБА_7 , із алкоголем та амфітамінами, які при тих чи інших обставинах приймав потерпілий. При цьому, про вживання ОСОБА_8 алкоголю достеменно було відомо ОСОБА_22 і останній знав, використовуючи «Азалептол», що дія останнього буде посилена алкоголем. Використання амфітаміну стосовно ОСОБА_8 не інкримінується ОСОБА_22 .. Суд навіть допускає, що він міг і не знати, про наявність в організмі ОСОБА_8 амфітаміну.
ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він ,діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті, хоча повинен був і міг їх передбачати, розчинив у напої «Schweppes» таблетку «Азалептолу», яка містить клозепін, і надав для вживання ОСОБА_8 .
Із суб`єктивної сторони при вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненого діяння, хоча повинен був і міг її передбачати, діючи з більшою обачністю. 
Захист посилається на інформацію Державного експертного центру Міністерства охорони здоров`я України, Інституту фармакології та токсикології України, Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ, Міністерстві охорони здоров`я, Держлікслужба Львівської області, Держлікслужби України, Інституту неврології та наркології імені Волошина, Інституту судової психіатрії, які фактично підтвердили, що комбінація амфетаміну та алкоголю може призвести до смертельного випадку незалежно від одночасного з ними прийому терапевтичної дози азалептолу. Алкоголь прискорює всмоктування амфетаміну. уповільнює його виведення, різко збільшує серцево-судинне навантаження. Однак, також зазначається, що клозапін і алкоголь також несумісні, їх одночасне вживання посилює дію одне одного, може призвести до важких наслідків, включаючи кому і смерть. 
Стороною обвинувачення в якості доказів подані для дослідження наступні документи :
-витяги з ЄРДР,
-постанови про визнання речовими доказами,
-квитанції при прийняття речових доказів на зберігання,
-ухвали про арешт майна, 
-постанова про об`єднання матеріалів кримінального провадження, 
-постанова про оголошення в розшук,
-скерування повідомлень про підозру, 
-запити, 
-ухвала про обрання запобіжного заходу, 
-протокол затримання.
Хоча вказані документи не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, суд приймає їх до уваги, оскільки такі є письмовим оформленням певних процесуальних дій в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні і необхідні для вирішення питань щодо долі речових доказів, обчислення строку покарання та інших питань, пов`язаних із виконанням вироку. 
Стороною обвинувачення також надавались для дослідження: 
- протокол огляду предметів від 06.08.2018 р., згідно якого оглянуті мобільні телефони марки «Нокія», «Самсунг», «Мейзу», 
- інформація по телекомунікаційних пристроях.
Ці документи суд вважає неналежними доказами відповідно до змісту ст.85 КПК України, оскільки такі не несуть жодного доказового навантаження і не мають значення для даного кримінального провадження. 
Суд не приймає до уваги надані стороною обвинувачення заяви, підписані особами з даними ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , та вважає їх недопустимими доказами, оскільки вказані особи не були допитані в ході судового розгляду в якості свідків, зміст таких заяв та обставини їх написання не були перевірені в ході судового слідства. Такі особи були заявлені як свідки спочатку стороною обвинувачення, потім стороною захисту, однак явка таких свідків не була забезпечена у судове засідання жодною із сторін, вжиті судом заходи для забезпечення явки свідків не дали позитивного результату. Посилання сторони захисту на лист, направлений в адресу суду начебто від імені ОСОБА_16 , який бажає дати показання в суді в якості свідка, суд не приймає до уваги, оскільки неможливо ідентифікувати, хто саме писав такого листа чи хто організував скерування такого листа до суду. Свідок ОСОБА_16 на жодне судове засідання за викликом суду не з`явився, що ставить під сумнів його бажання давати будь які свідчення у даній справі. 
Нормами ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.
При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
У даному кримінальному провадженні сторонам судом були надані рівні можливості реалізації закріпленого у ч.2 ст.22 КПК України права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Судом було безпосередньо досліджено всі подані сторонами кримінального провадження докази, отримано усні показання учасників кримінального провадження в судовому засіданні, письмові пояснення та заперечення стосовно досліджуваних доказів.
Судом надана оцінка всіх поданих сторонами доказів з точки зору їх належності та допустимості і при постановлені вироку використано лише ті докази, які суд визнав належними та допустимими.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.
За ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Цей принцип закріплено у ч.2 ст.17 КПК України, за якою ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
При оцінці доказів суд керується критерієм доведення вини особи «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Суд може ухвалити обвинувальний вирок лише тоді, коли надані докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Відповідно до ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, характер тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Це право людини закріплене Конституцією України і йому кореспондує обов`язок держави його захищати (статті 3, 27 Конституції України).
Формою державного захисту життя та особистої недоторканості людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Постановою Пленуму Верховного Суду №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснено, що застосування до потерпілого без його згоди у тому числі отруйних чи сильнодіючих речовин з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство , і кваліфікувати такі дії за відповідною частиною ст.187 КК України відповідно до ступеня тяжкості заподіяних ушкоджень. 
Оцінюючи всі зібрані докази у їх сукупності ,суд прийшов до переконання , що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , пов`язані із застосуванням ним лікарства «АЗАЛЕПТОЛ» із вмістом клозепіну, розчиненням такого у напої «Schweppes», який дав для вживання ОСОБА_8 , мали на меті ослабити потерпілого, приспати його для можливості подальшого заволодіння майном останнього. Обвинувачений не передбачав настання смерті потерпілого в результаті таких своїх дій, однак, знаючи, скільки алкоголю було вжито потерпілим у цю добу (разом з ним), а також, знаючи для яких цілей вживав такі лікарства його знайомий ( ОСОБА_9 ), якщо прийняти до уваги пояснення ОСОБА_7 , що лікарство належало ОСОБА_9 і що «АЗАЛЕПТОЛ» - це саме лікарський засіб, міг передбачити, що таке поєднання може негативно вплинути на стан потерпілого та може мати для здоров`я потерпілого тяжкі наслідки. 
Позицію захисту про те, що стороною обвинувачення не надано доказів щодо кількості клозапіну, яка нібито була надана потерпілому, і такі не дають можливості встановити вплив саме цієї речовини на його стан ,суд вважає неспроможною у даному випадку.
Якщо припустити, що обвинуваченому було чітко відомо, яка доза клозепіну буде мати летальні наслідки для потерпілого, і ОСОБА_7 використав би таку дозу, кваліфікація дій останнього містила би вже іншу форму вини , що передбачало би і іншу кваліфікацію дій.
Однак, у даному кримінальному провадженні, суд оцінює і приймає до уваги не припущення , а докази , які згідно ст. 91 КПК України підтверджують подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форму вини, мотив і мету), а також розмір заподіяної шкоди. 
Верховний Суд зазначає, що згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. При цьому, чинний КПК мне містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. 
Ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.119 КК України, оскільки він вчинив вбивство ОСОБА_8 через необережність .
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфковані за ч.4 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. 
У даному випадку застосування лікарського засобу із вмістом клозепіну, який у поєднанні із алкоголем викликав смерть потерпілого, виступає як засіб приведення потерпілого у безпорадний стан . Відповідно до усталеної позиції практики Верховного Суду умисел на заволодіння майном і необережне ставлення до наслідків у виді смерті кваліфікуються окремо за сукупністю злочинів - ч.1 ст.119, ч.4 ст.187 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту. Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інте лектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України», який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо. 
Пом`якшуючі вину обставини згідно ст. 65 КК України судом не встановлені. 
Обтяжуючих вину обставин, передбачених ст.67 КК України – не встановлено. 
Призначаючи покарання, суд враховує досліджені докази, які характеризують особу обвинуваченого . Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області повідомлення про підозру за ч1.ст.185 КК України, повідомлено особі , яка представилась як « ОСОБА_15 », а не ОСОБА_7 , що свідчить про введення правоохоронних органів в оману та свідомі дії обвинуваченого, спрямовані на уникнення від покарання за вчинені ним умисні злочин. ОСОБА_7 тривалий час перебування у розшуку, та , щоб не бути викритим, представлявся працівникам правоохоронних органів як « ОСОБА_23 ».
Також, при призначенні покарання суд враховує тяжкість та обставини вчинення кримінальних правопорушень, позицію обвинуваченого, який вину не визнав і у вчиненому не розкаявся, раніше притягався до кримінальної відповідальності , не відшкодував завдану шкоду потерпілому, та вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту фактичного затримання згідно протоколу затримання - з 23.07.2024 р. 
Скасувати арешти, накладені:
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.08.2018 р. на ланцюжок з металу жовто-білого кольору, 
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 08.08.2018 р. на змиви з частин автомобіля, сім оранжевих стаканів, чотири стакани білого кольору, пляшку з написом «Айран», пластмасову тарілку, мобільний телефон марки «Нокія», скляну пляшку із написом «Медофф»,
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 08.08.2018 р. на шорти голубого кольору,
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.08.2018 р. на мобільний телефон марки «Самсунг Е1202», портмоне коричневого кольору, тринадцять візитних карток, грошові кошти - 1 купюру номіналом 20 грн., 1 купюру номіналом 5 грн., 1 купюру номіналом 2 грн., 
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.08.2018 р. мобільний телефон марки «Самсунг ДУОЗ», мобільний телефон марки «Нокія Х3», мобільний телефон марки «Нокія Експрес Мюзік», 
-накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.08.2018 р. на мобільний телефон марки «Нокія 1280», мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі 2», мобільний телефон марки «Мейзу М5».
Речові докази, які відповідно до постанов про визнання речовими доказами:
-флеш носій «Арасет» (постанова від 10.10.2018 р.) -залишити при матеріалах справи, 
-ДВД-диск із відеозаписом (постанова від 21.08.2018 р.)- залишити при матеріалах справи, 
-мобільний телефон марки «Самсунг Е1202», портмоне коричневого кольору, тринадцять візитних карток, грошові кошти: 1 купюру номіналом 20 грн., 1 купюру номіналом 5 грн., 1 купюру номіналом 2 грн. (постанова від 06.08.2018 р., постанова від 11.10.2018 р., постанова від 26.05.2019 р.) - повернути ОСОБА_7 
-мобільний телефон марки «Самсунг ДУОЗ», мобільний телефон марки «Нокія Х3», мобільний телефон марки «Нокія Експрес Мюзік» (постанова від 06.08.2018 р., постанова від 26.05.2019 р.) -повернути власникам,
-блістер з написом «АЗАЛЕПТОЛ» з таблетками (постанова від 06.08.2018 р., від 11.10.2018 р.) - залишити при матеріалах справи, 
-скляну пляшку із написом «Медофф», пляшку із написом «Трускавецька класична», пластикову пляшку із жовтою кришкою, два пластикові стакани оранжевого кольору, змиви з частин автомобіля, сім оранжевих стаканів, чотири стакани білого кольору, пляшку з написом «Айран», пластмасову тарілку (постанова від 10.10.2018 р.) - знищити, 
-шорти (постанова від 11.10.2018 р.) -повернути ОСОБА_7 ,
-ланцюжок з металу жовто-білого кольору -повернути потерпілому ОСОБА_5 після оголошення вироку.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в: 

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 , ч.1 ст.119 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
-за ч.4 ст.187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна, 
-за ч.1 ст.119 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
У відповідності до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього особисто належного майна. 
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили залишити утримання під вартою та строк покарання рахувати з дня фактичного затримання, з 23.07.2024 року. 
Скасувати арешти, накладені:
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.08.2018 р. на ланцюжок з металу жовто-білого кольору, 
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 08.08.2018 р. на змиви з частин автомобіля, сім оранжевих стаканів, чотири стакани білого кольору, пляшку з написом «Айран», пластмасову тарілку, мобільний телефон марки «Нокія», скляну пляшку із написом «Медофф»,
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 08.08.2018 р. на шорти голубого кольору,
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.08.2018 р. на мобільний телефон марки «Самсунг Е1202», портмоне коричневого кольору, тринадцять візитних карток, грошові кошти - 1 купюру номіналом 20 грн., 1 купюру номіналом 5 грн., 1 купюру номіналом 2 грн., 
-ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.08.2018 р. мобільний телефон марки «Самсунг ДУОЗ», мобільний телефон марки «Нокія Х3», мобільний телефон марки «Нокія Експрес Мюзік», 
-накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.08.2018 р. на мобільний телефон марки «Нокія 1280», мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі 2», мобільний телефон марки «Мейзу М5».
Речові докази, які відповідно до постанов про визнання речовими доказами:
-флеш носій «Арасет» (постанова від 10.10.2018 р.) -залишити при матеріалах справи, 
-ДВД-диск із відеозаписом (постанова від 21.08.2018 р.)- залишити при матеріалах справи, 
-мобільний телефон марки «Самсунг Е1202», портмоне коричневого кольору, тринадцять візитних карток, грошові кошти: 1 купюру номіналом 20 грн., 1 купюру номіналом 5 грн., 1 купюру номіналом 2 грн. (постанова від 06.08.2018 р., постанова від 11.10.2018 р., постанова від 26.05.2019 р.) - повернути ОСОБА_7 
-мобільний телефон марки «Самсунг ДУОЗ», мобільний телефон марки «Нокія Х3», мобільний телефон марки Нокія Експрес Мюзік» (постанова від 06.08.2018 р., постанова від 26.05.2019 р.) -повернути власникам,
-блістер з написом «АЗАЛЕПТОЛ» з таблетками (постанова від 06.08.2018 р., від 11.10.2018 р.) -залишити при матеріалах справи, 
-скляну пляшку із написом «Медофф», пляшку із написом «Трускавецька класична», пластикову пляшку із жовтою кришкою, два пластикові стакани оранжевого кольору, змиви з частин автомобіля, сім оранжевих стаканів, чотири стакани білого кольору, пляшку з написом «Айран», пластмасову тарілку (постанова від 10.10.2018 р.) – знищити,
-шорти (постанова від 11.10.2018 р.) -повернути ОСОБА_7 ,
-ланцюжок з металу жовто-білого кольору - повернути потерпілому ОСОБА_5 після оголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

  Суддя	  	 ОСОБА_1