08.05.2026

Справа № 720/822/26
Провадження № 1-кп/720/158/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року      Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 22026000000000264 від 13 березня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 17 січня 2025 року, виник злочинний умисел, направлений на вчинення кримінального правопорушення, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про місце розташування мобільних блокпостів, працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також працівників поліції, їх переміщення та дислокацію, задля допомоги значній кількості осіб (учасникам Viber спільноти), з метою уникнення призову до Збройних Сил України, в межах проведення мобілізаційних заходів у період дії воєнного стану на території України.
Так, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку таких дій, ОСОБА_5 реалізуючи злочинний умисел, спрямований на поширення інформації про місце розташування та переміщення військовослужбовців та співробітників поліції, а також їхні дії під час виконання ними службових обов`язків, не пізніше 17 січня 2025 року перебуваючи за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Мах», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та абонентський номер телефону: НОМЕР_4 , будучи учасником Viber - спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під обліковим записом « ОСОБА_6 » у період з 17 січня 2025 року по 06 травня 2025 року, добровільно та умисно публікував повідомлення про місця дислокації, перебування та виконання службових обов?язків працівниками Збройних сил України, ТЦК та СП, інших військових формувань в особливий період на території України, Чернівецького району, Чернівецької області, а саме:
-??17 січня 2025 року о 08 годині 03 хвилин - розмістив аудіоповідомлення, що містить наступний текст: «Іностранка блок-пост, як з нововінницької до кільця аеропорта», чим повідомив учасників групи щодо місця розташування працівників Національної поліції України та співробітників ТЦК та СП;
-?? 06 березня 2025 року о 07 годні 46 хвилин - розмістив повідомлення «Як їхати з Миколаївської за кільцем аіропорта поліція з військовими зупинила авто», чим повідомив учасників групи щодо місця розташування працівників Національної поліції України та співробітників ТЦК та СП;
-?? 27 травня 2025 року о 15 годині 19 хвилин - розмістив повідомлення «Водокачка поліція з тук стоять в сторону кільця», чим повідомив учасників групи щодо місця розташування працівників Національної поліції України та співробітників ТЦК та СП;
-?? 09 квітня 2025 року о 07 годині 46 хвилин - розмістив повідомлення «Заправка Гранд біля заїзду на добробут розкладаються тцк з поліцейськими», чим повідомив учасників групи щодо місця розташування працівників Національної поліції України та співробітників ТЦК та СП;
-30 квітня 2025 року о 08 годині 49 хвилин - розмістив повідомлення фотозображення людей у формі зовні схожої на форму національної поліції України та ЗСУ з підписом «Вулиця Миколаївська», чим повідомив учасників групи щодо місця розташування працівників Національної поліції України та співробітників ТЦК та СП;
-06 травня 2025 року о 07 годині 54 хвилин - розмістив аудіоповідомлення, що містить наступний текст: «За кільцем Добробут чисто», чим повідомив учасників групи щодо відсутності працівників Національної поліції України та співробітників ТЦК та СП.
Згідно висновку судового експерта за результатами проведеної судової лінгвістичної експертизи, лексеми «сині», «зелені», «чисто», «блок пост» вживаються учасниками Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на позначення співробітників поліції, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх безпосередньої діяльності під час військового стану та проведення ними мобілізаційних заходів, а також з їх змісту вбачається надання учасниками Viber-спільноти в тому числі і інформації ОСОБА_5 про місця розташування та переміщення співробітників поліції та працівників ТЦК та СП. 
Будучи учасником Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , діючи умисно з адміністраторами та учасниками вказаної Viber-спільноти, передав інформацію про місця розташування та переміщення спільних нарядів ТЦК та СП і Національної поліції України по території Чернівецького району Чернівецької області, з метою оповіщення мешканців Чернівецького району Чернівецької області та ухилення останніх від мобілізаційних заходів.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 свідчать про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння поширенню та особистого поширення інформації про місце розташування мобільних блокпостів, військовослужбовців територіальних центрів комплектування. та соціальної підтримки, Національної поліції України, які здійснюють спільне проведення мобілізаційних заходів у період дії правового режиму воєнного стану на території України.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 114-1 ч. 1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та показав, що дійсно являється учасником Viber-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій починаючи з 17 січня 2025 року по 06 травня 2025 року розміщував повідомлення про місце перебування, розташування та переміщення співробітників поліції та працівників ТЦК та СП, які проводили заходи з оповіщення та мобілізації осіб. Вказав, що використовував власний мобільний телефон та особисто писав повідомлення, де вказував місце розташування працівників поліції та ТЦК та СП. У вчиненому щиро розкаявся. 
Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються. 
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого в поширенні інформації у Viber - спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про місце розташування та переміщення військовослужбовців та співробітників поліції, а також їхніх дії під час виконання ними службових обов`язків, повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 114-1 ч. 1 КК України, а саме як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Зокрема, суд приймає до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Суд відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним кримінального правопорушення, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі судового розгляду справи дав правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі. 
За змістом ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати таким, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. 
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.
Матеріалами справи з`ясовано, що обвинувачений перерахував грошові кошти в сумі 15000 гривень на потреби ЗСУ з метою підтримання фінансових потреб Збройних сил України під час воєнного стану. 
За вказаних обставин, в порядку ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає дану обставину такою, що пом`якшує його покарання, оскільки в умовах воєнного стану дана обставина має значення для зміцнення Збройних Сил та захисту України. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З досудової доповіді органу пробації від 01 травня 2026 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену, вбачається, що імовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення середній, ризик небезпеки його для суспільства оцінюється як середній. Зважаючи на поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, вік, морально-духовний стан, уповноважений орган пробації вважає доцільним виправлення обвинуваченої без позбавлення волі, оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства. 
З системного аналізу кримінального закону випливає, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Положеннями ч. 2 ст. 50 КК встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений вину повністю визнав та у вчиненому щиро розкаявся, суд вважає за доцільне призначити йому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 114-1 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 19 лютого 2026 року по 20 лютого 2026 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. 
Строк перебування  ОСОБА_5 під вартою у період часу з 19 лютого 2026 року по 20 лютого 2026 року зарахувати йому в строк покарання із співвідношенням відповідно до ст. 72 КК України, згідно якої один день позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення. 
Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки - «Iphone 15 Pro Мах», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Головного управляння СБ України, після набрання вироком законної сили, повернути  ОСОБА_5 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року. 
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів через райсуд з моменту його проголошення. 

Суддя         ОСОБА_1