Справа № 595/141/26
Провадження № 2/595/211/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 
м.Бучач 
Бучацький районний суд Тернопільської області
В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі: Присташ П.Р.
з участю представника позивача Сверлик О.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна, до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради про позбавлення батьківських прав, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Сверлик О.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою, згідно якої просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2013 року до листопада 2020 року. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 07.10.2020, яке набрало законної сили 08.11.2020, шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачкою. Рішенням Бучацького районного суду від 08.11.2019 з відповідача на користь позивачки було присуджено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку/доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.07.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що ще задовго до розірвання шлюбу, у 2018 році, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. З того часу відповідач по справі не підтримує жодного зв`язку з позивачкою та дітьми, не цікавиться життям своїх дітей, їхнім розвитком, здоров`ям, навчанням, успіхами, потребами тощо. Крім того, батько жодного разу не цікавився навчанням та вихованням дітей. Дітьми опікується лише мати. З огляду на наведені обставини, позивачка вважає, що відповідач самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання дітей.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2026 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна, до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради про позбавлення батьківських прав, та призначено справу до судового розгляду. 
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно поданих пояснень по суті позову, зазначила, що у 2016 році вони разом з відповідачем поїхали на заробітки до Польщі. Коли вона там завагітніла молодшою донькою, то змушена була залишити роботу і в травні 2018 року повернулась додому. Відповідач залишився у Польщі. Додому приїхав на декілька днів - на хрестини молодшої доньки, які були 25 грудня 2018 року, і на новорічно-різдвяні свята, після чого знову поїхав до Польщі. З того часу дітей відповідач не бачив, не підтримує зв`язку з ними, не цікавився і не цікавиться їхнім життям, розвитком, здоров`ям, навчанням, успіхами, потребами тощо. Жодної участі у житті своїх дітей відповідач не брав і не бере, не піклується про дітей, не проявляє батьківської уваги до них. Молодша донька ОСОБА_5 відповідача по справі взагалі не знає, татом кличе свого хрещеного батька. Фактично з 2016 року відповідач постійно проживає за межами України, має іншу сім`ю. Присуджені Бучацьким районним судом у 2019 році аліменти на утримання наших дітей, на її думку, сплачує мати відповідача. Вважає, що перебування відповідача за межами України не звільняє його від обов`язку виконувати свій батьківський обов`язок щодо виховання їхніх дітей, та не виправдовує його від ухилення від виконання цього обов`язку. Просить суд врахувати, що між відповідачем по справі та їхніми дітьми взагалі відсутній психоемоційний зв`язок, що в сукупності з тривалим ухиленням від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей є достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначає, що вона переконана, що висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради про недоцільність позбавлення відповідача по справі батьківських прав являється упередженим, а наведені у ньому обставини не відповідають дійсності. Ні вона, ні її батьки ніколи не забороняли відповідачу по справі чи його матері приходити до дітей та спілкуватися з ними, і, тим паче, не чинили їм жодних перешкод у спілкуванні з дітьми. У висновку вказано, що відповідач звертався до служби у справах дітей з усною заявою щодо його участі у вихованні дітей. При цьому, не вказано, коли саме він звертався. Якщо звертався, то де реєструвалась його заява. З приводу солодощів та одягу, які, нібито, передавав дітям відповідач по справі, пояснює наступне: невелику кількість солодощів один раз принесла дітям хрещена мати старшої доньки ОСОБА_6 . Один раз на свято Миколая мати відповідача принесла від свого імені дітям одяг дуже великого розміру, що свідчить про те, що ні вона, ні відповідач не знають, як виглядають їх діти. Вважає, що наведені нею обставини являються достатніми підставами для позбавлення відповідача по справі батьківських прав. Це не тягне за собою невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє його права спілкуватися з дітьми і бачитися з ними. Також не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд справу слухати без її участі, просила долучити до матеріалів справи висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, проживають вони біля неї шостий рік. Зазначила, що відповідача вона не бачила, зі слів позивачки ОСОБА_2 не виходить на контакт. 
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона являється братовою позивачки. Пояснила, що відповідач не дзвонить до дітей, молодшу доньку не бачив, не цікавиться здоров`ям дітей. Крім того, зазначила, що між позивачкою та відповідачем неприязні стосунки.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивачка являється дочкою її племінниці. Зазначила, що відповідача вона бачила коли хрестили другу дитину. Крім того, пояснила, що вона була у дітей на дні народженні і відповідач не дзвонив до них, подарунків не передавав. Також, зазначила, що недавно ОСОБА_2 дзвонив до старшої доньки, звідки він взяв її номер невідомо, так як швидше номера не мав, перед судом приходила бабуся.
ОСОБА_10 , будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, суду пояснила, що вона являється мамою позивачки. Пояснила, що відповідач не дуже любив дітей, до дітей не приходив, хоча вони не забороняли. Діти на даний час проживають з дідусем та з бабусею, оскільки мама часто їздить на заробітки. Недавно відповідач дзвонив до дітей, номер телефону вони дали бабусі.
Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. 
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2013, який розірвано 07.10.2020, що підтверджується копією рішення Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/1249/20 від 07.10.2020.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 батьком якої записаний ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 23.12.2013 Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області України.
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_4 батьком якої записаний ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 08.01.2019 Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області України.
Як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №124 від 30.12.2025, виданої ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою також зареєстровані: ОСОБА_10 - мати позивачки, ОСОБА_11 , - батько позивачки, ОСОБА_12 - бабуся позивачки.
10.12.2019 Бучацьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №595/1344/19 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області, в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 10.07.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
Згідно характеристики №02 від 27.01.2026, виданої директором Жизномирської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 , учениця 6-го класу, 2013 року народження, навчається у закладі з 01.09.2020. Мати, ОСОБА_1 , бере активну участь у житті класу, допомагає в організації різних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько, ОСОБА_2 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Дитина недоотримує турботи зі сторони батька, через ухиляння від виховання.
Згідно характеристики №03 від 27.01.2026, виданої директором Жизномирської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_4 , учениця 1-го класу, 2018 року народження, навчається у закладі з 01.09.2025. Мати, ОСОБА_1 , регулярно відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться життям дитини. Батько, ОСОБА_2 дитиною не цікавиться і не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, не займається фізичним, духовним та інтелектуальним розвитком дитини. 
Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради від 10 березня 2026 року №81, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , орган опіки та піклування Бучацької міської ради вважає, що недоцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок мотивовано тим, що згідно довідки про отримання аліментів від 09 березня 2026 року № 28.7-24/3558, виданої Бучацьким відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, станом на 06 березня 2026 року заборгованості по сплаті аліментів немає. Тобто, ОСОБА_2 систематично сплачує аліменти на своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно свідчень сусідів від 04 березня 2026 року ОСОБА_7 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 18 травня 2017 року; ОСОБА_9 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 27 липня 1999 року; ОСОБА_8 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 19 жовтня 2013 року - ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не бере, не вітає їх зі святами, не відвідує за місцем проживання. У позовній заяві контактних даних відповідача не вказано, однак, служба у справах дітей при розгляді питання про позбавлення батьківських прав зобов`язана з`ясувати позицію обох сторін та врахувати всі надані аргументи, тому 05 березня 2026 року за допомогою додатка VIBER головний спеціаліст служби у справах дітей поспілкувалася з відповідачем у справі ОСОБА_2 та з`ясувала наступне: після розлучення ОСОБА_2 звертався в службу у справах дітей Бучацької міської ради із усною заявою щодо його участі у вихованні дітей, в результаті розгляду заяви і спілкування з матір`ю дітей було узгоджено позицію не чинити батькові перешкод у його спробах спілкуватися з дітьми, і деякий час таке спілкування відбувалося наживо. Станом на теперішній час, оскільки: ОСОБА_2 довготривалий час перебуває за кордоном, то спілкуватися захотів засобами інтернету та телефонного зв`язку, однак отримав категоричну відмову колишньої дружини ОСОБА_1 ; зі слів відповідача у справі він неодноразово намагався встановити зв`язок із дітьми, в тому числі пропонував - ОСОБА_1 купити дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особисті телефони, щоб мати змогу їх бачити і цікавитися їх життям, однак отримав категоричну відмову; через близьких родичів, зокрема через свою матір, ОСОБА_2 передавав дітям солодощі, одяг, тощо, однак на сьогоднішній день дітям заборонено спілкуватися із бабусею по батьковій лінії; при розлученні з боку ОСОБА_2 не ініціювалося питання про розподіл спільно нажитого майна, оскільки діти залишилися проживати з матір`ю, то відповідач по справі не претендував на свою частину. Для здійснення оцінки потреб малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Бучацької міської ради» надіслано відповідний запит 04 березня 2026 року за номером 01-20/32. В результаті оцінки потреб дітей за місцем їх проживання з`ясовано, що на теперішній час вихованням дітей займаються бабуся і дідусь по материній лінії. Мати малолітніх ОСОБА_1 перебуває за кордоном. Оскільки обоє батьків відсутні ні фахівець з соціальної роботи, ні спеціалісти служби у справах дітей не можуть поспілкуватися з дітьми та об`єктивно з`ясувати їх думку. Враховуючи зазначене, 09 березня 2026 року комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Бучацької міської ради розглянула матеріали справи - та прийняла рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - та прийняла відповідне рішення номер 13.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. 
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. 
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.
Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні.
Згідно ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дітей. Однак, в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. 
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей, позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення відповідача по відношенню до дітей батьківських прав та не надала доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей.
Висновком служби у справах дітей Бучацької міської ради зазначено про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів саме злісного ухилення батька від участі у вихованні своїх дітей.
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).
Суд погоджується з висновком, наданим Службою в справах дітей, та виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи принцип найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. 
Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,258,263,265,268,280-282 ЦПК України, ст.ст.150,152,155,164 Сімейного Кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна, до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.  
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора