ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5812/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №3359 від 27 жовтня 2025 року “Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації на особливий період”;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 було призначено до особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваного наказу, оскільки під час призову його на військову службу не враховано обставини наявності права на відстрочку, у зв`язку із навчанням за кордоном. Позивач зазначає, що обставини наявності у нього права на відстрочку були предметом розгляду по справі №600/6133/24-а, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 був зобов`язаний розглянути заяву позивача від 19.11.2024 р. про оформлення відстрочки з урахуванням висновків суду. Позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у листі від 12.09.2025 р., всупереч рішенню суду по справі №600/6133/24-а, відмовив у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний був перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочку, враховуючи, що ним неодноразово повідомлялось про наявність такого права та подано відвідні документи. З вказаний підстав позивач вважає оскаржуваний наказ очевидно протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також позивач вказав, що оскільки призов та направлення його на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснено незаконно, то прийнятий наказ командира в/ч НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 було призначено до особового складу Військової частини НОМЕР_1 , є також протиправним, оскільки не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню, а позивач виключенню зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 подав відзив на позов, в якому вказав, що оскаржуваний наказ є законним та не підлягає скасуванню. Відповідач також вказав, що під час здійснення мобілізаційних заходів відносно позивача від нього не надходило відповідної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання відстрочки, а за даними ЄДРПВР позивач здобув вищу освіту у 2019 році. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на рішення суду по справі №600/6133/24-а, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 не був стороною по вказаній справі та про його наявність відповідачу було невідомо. Крім того, відповідач вказує, що процедура призову є незворотною, а тому оскарження вказаної процедури не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. 
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Відповідач зазначив, що військову частину не наділено функціями і повноваженнями зі здійснення призову під час мобілізації, надання відстрочки від призову, тощо. Позивача було зараховано до списків особового складу на виконання чинних нормативно-правових актів, а тому вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 04.01.2025 року адміністративний позов залишено без руху. 06.01.2025 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із чим відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з метою витребування у відповідачів додаткових доказів по справі та вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.10.2025 р. позивача призвано та направлено для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. (а.с. 12).
Матеріали справи містять копії документів щодо навчання позивача в закладі вищої освіти – Університеті внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща). (а.с. 13-18).
Також матеріали справи містять копії поштових накладних направлених представником позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.12.2025 року. (а.с. 12, 14).
Матеріали справи містять копію рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 р. по справі №600/6133/24-а, яким визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене протокол від 20.12.2024 №79 комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 по оформленню військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним згідно ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 19.11.2024 та додані до неї документи, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні. (а.с. 19-24).
03.12.2025 р. видано виконавчий лист в адміністративній справі №600/6133/24-а. (а.с. 39).
17.12.2025 р. представник позивача звернувся до державного виконавця щодо примусового виконання рішення суду по справі №600/6133/24-а. (а.с. 41).
Згідно довідки КНП «Міська поліклініка №2 ЧМР» вказано про проходження позивачем амбулаторного лікування з 25.11.2025 р. по 10.12.2025 року. (а.с. 40). 
Матеріали справи містять лист ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.01.2026 р. №3/3 в якому повідомляється про відсутність копій та оригіналів документів щодо відстрочки позивача. Вказано, що до призову на військову службу позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . За даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» встановлено, що ОСОБА_1 здобув вищу освіту 0.06.2019. Станом на 27.10.2025 р. позивач не є здобувачем освіти. (а.с. 51).
Також матеріали справи містять копію загальної інформації з електронного військово-облікового документу позивача, сформованого 07.10.2025 р., який містить інформацію порушення правил військового обліку з причин неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_9 , дата початку розшуку 30.11.2024 р., перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . (а.с. 57).
Матеріали справи містять копію загальної інформації з електронного військово-облікового документу позивача, сформованого 01.11.2025 р., який містить інформацію про те, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ). (а.с. 58).
Також матеріали справи містять копії опису вкладення у цінний лист, адресовані до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відстрочки від призову на військову службу а поштові накладні від 23.06.2025 р., 20.08.2025 р.. (а.с. 59-64).
Матеріали справи містять копію Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.10.2025 р. №374, яким ОСОБА_1 було призначено до особового складу Військової частини НОМЕР_1 . (а.с. 78).
Мотивувальна частина
Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийняття оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі, воєнний стан був продовжений і діє на сьогоднішній день.
Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, указом Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. кази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 5, 9 ст. 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-XII. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Суд звертає увагу, що ст. 23 Закону № 3543-XII встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
В позовній заяві позивач вказав, що є здобувачем вищої освіти в Університеті внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща), на підтвердження чого були надані відповідні документи. 
Поряд із цим, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.10.2025 р. позивача призвано та направлено для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
На підставі матеріалів справи встановлено, що під час проведення ІНФОРМАЦІЯ_4 мобілізаційних заходів стосовно позивача та під час прийняття оскаржуваного наказу, позивачем не було надано відповідачу заяву про відстрочку від призву під час мобілізації з відповідними доказами на підтвердження вказаних обставин.
Доводи позивача про те, що він під час призову повідомляв відповідача про підстави для відстрочки не підтверджено жодними доказами, а тому суд не приймає їх до уваги.
При цьому, судом враховано, що дійсно відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 р. по справі №600/6133/24-а зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 19.11.2024 та додані до неї документи, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні. Однак, суд звертає увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не був стороною по справі №600/6133/24-а, а правовідносини по справі №600/6133/24-а стосувались повторного розгляду заяви про відстрочку ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не щодо зобов`язання надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, як повідомляє позивач, на виконання рішення суду по справі №600/6133/24-а ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянув повторно його заяву та відмовив у наданні відстрочки. Доказів оскарження/скасування повторної відмови на виконання рішення суду по справі №600/6133/24-а позивач суду не надав, а матеріали справи не містять. Таким чином, судом встановлено, що на момент призову позивача на військову службу в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» була відсутня інформація про надання позивачу відстрочки, а позивач підлягав призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, суд з`ясував, що позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та документами щодо відстрочки від призову на військову службу, а тому призов позивача згідно наказу №3359 від 27 жовтня 2025 року відбувся правомірно. 
Також суд звертає увагу, що згідно з ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) передбачені завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а саме: виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства (п. 8 Положення № 154).
Відповідно до п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Згідно з п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві, а також оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них тощо.
За приписами ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Обов`язок дотримання правил військового обліку передбачений також ч. 8 ст. 2 Закону № 2232-XII, відповідно до якої виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Додатком № 2 до Порядку № 1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), пунктом 1 яких встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: - перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності; - не змінювати місце проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів СБУ, Служби зовнішньої розвідки - без дозволу відповідного керівника); - особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; - подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд вважає, що право позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації пов`язане з його обов`язком щодо дотримання правил військового обліку. Тобто, позивач був зобов`язаний своєчасно та особисто повідомити відповідний орган ТЦК та СП, який здійснює заходи мобілізаційного характеру відносно позивача (у даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та надати документи, що підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Разом з тим, діючої відстрочки від призову під час мобілізації у позивача не було, а у ІНФОРМАЦІЯ_2 не було інформації про оформлення такої відстрочки.
Таким чином, суд встановив, що на момент прийняття оскаржуваного наказу у ІНФОРМАЦІЯ_2 не було відповідної інформації, звернення особи та документів щодо наявності у позивача права на відстрочку від призову під час мобілізації. При цьому, суд наголошує, що обов`язок щодо надання вказаної інформації та доказів покладено виключно на позивача. З огляду на встановлені по справі обставини, суд не вбачає ознак протиправності оскаржуваного наказу щодо призову позивача на військову службу по мобілізації. 
Крім того, суд також вважає, що немає правових підстав й для скасування оскаржуваного наказу командира в/ч НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 було призначено до особового складу Військової частини НОМЕР_1 , оскільки такий прийнятий на підставі наказу №3359 від 27.10.2025 р. в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому, позивач не надав суду належних обґрунтувань та доказів на підтвердження протиправності оскаржуваного наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.10.2025 р.
У свою чергу, суд також зазначає, що порушення порядку призову особи на військову службу за мобілізацією не є взаємопов`язаним із діяннями командування військових частин щодо зарахування позивача до списків особового складу військових частин, а також виключення його з цих списків та переведення для проходження служби на новому місці.
Суд зауважує, що оскаржувані у спірних правовідносинах накази є актами індивідуальної дії, тобто актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вже вичерпали свою дію. 
На переконання суду, після видання спірних наказів виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-XII та Положенням № 1153/2008. Даними актами чинного законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов на військову службу чи про зарахування військовослужбовця до військової частини. Вказані накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.
Аналіз наведених вище законодавчих і підзаконних актів свідчить про те, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) значний обсяг взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.
У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі №9901/286/19, від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21, від 27.10.2022 у справі № П/9901/97/21).
Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 р. у справі №160/2592/23.
Таким чином, суд дійшов висновку, що накази про призов позивача на військову службу та зарахування до військової частини як акти індивідуальної дії реалізовано їх застосуванням, а тому їх оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача.
Щодо доводів Військової частини НОМЕР_1 про пропущення позивач строку звернення до суду із вимогами щодо оскарження наказу від 27.10.2025 р., суд оцінює такі доводи критично, оскільки відповідач не надав суду доказів на підтвердження дати ознайомлення (доведення) позивача з оскаржуваним наказом, а на момент подання позову позивачу були невідомі ані реквізити даного наказу, ані його зміст. Таким чином, на момент відкриття провадження по справі суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строки звернення до суду, визначені у ст. 122 КАС України. 
Решта доводів сторін не спростовують висновків суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову. 
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами доведено правомірність прийнятих рішень, в той час як позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та безпідставно заявлено позовні вимоги. 
З вказаних підстав суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати
Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Оскільки відповідач не поніс вказаних витрат, суд не вирішує питання про їх стягнення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд – 

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Повне найменування учасників процесу:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ); Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Т.М. Брезіна