ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 753/13469/16-к
провадження № 51-3520 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
представника потерпілих ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_5 на ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року та Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року щодо 
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі - КК) (у редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК (у редакції Закону від 21 лютого 
2014 року), ч. 1 ст. 366 КК (у редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК (у редакції Закону від 16 травня 2013 року), частинами 1, 4 ст. 358 КК (у редакції Закону від 07 квітня 2011 року), ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року), ч. 1 ст. 366 КК (в редакції Закону від 07 квітня 2001 року).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_7 задоволено, ОСОБА_14 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК (у редакції Закону від 21 лютого 2014 року) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК (у редакції Закону від 21 лютого 2014 року) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК; ч. 1 ст. 366 КК (у редакції Закону від 18 квітня 2013 року) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК; ч. 2 ст. 384 КК (у редакції Закону від 16 травня 2013 року) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК; частинами 1, 4 ст. 358 КК (у редакції Закону від 07 квітня 2011 року) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК; ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК (у редакції Закону від 05 квітня 2001 року), ч. 1 ст. 366 КК (у редакції Закону від 07 квітня 2001 року) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК.
2. Кримінальні провадження № 42015000000002448 від 06 листопада 2015 року та № 62020000000000608 від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_14 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі - КК) (у редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК (у редакції Закону від 21 лютого 2014 року), ч. 1 ст. 366 КК (у редакції Закону від 18 квітня 2013 року), ч. 2 ст. 384 КК (у редакції Закону від 16 травня 2013 року), частинами 1, 4 ст. 358 КК (у редакції Закону від 07 квітня 2011 року), ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року), ч. 1 ст. 366 КК (в редакції Закону від 07 квітня 2001 року) закриті.
3. Вирішено питання щодо накладених у межах кримінального провадження арештів.
4. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що з моменту вчинення вказаних кримінальних правопорушень минули диференційовані у пунктах 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 49 КК строки притягнення ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності й сам обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою обставиною.
5. Київський апеляційний суд ухвалою від 03 червня 2025 року апеляційні скарги представників потерпілих залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. У касаційній скарзі представник потерпілих, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
7. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що місцевий суд порушив вимог ч. 2 ст. 288 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не з`ясував думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому представник потерпілих зазначає, що ні представник потерпілих, ні самі потерпілі не повідомлялися судом, у встановленому законом порядку, про засідання призначене на 06 лютого 2024 року та про наявність клопотання ОСОБА_14 та його захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
8. Оскільки представник потерпілих була повідомлена про надходження клопотання та про дату судового засідання напередодні ввечері і не мала можливості з`ясувати позицію потерпілих, то в судовому засіданні просила відкласти розгляд провадження, проте це клопотання було проігноровано судом. Також місцевим судом не вирішено питання щодо поданих до ОСОБА_14 цивільних позовів.
9. До того ж представник потерпілих стверджує про порушення апеляційним судом принципу сталості та єдності судової практики, оскільки оскаржуване рішення є протилежним рішенню цього суду від 10 липня 2024 року, постановленому у цьому провадженні відносно іншого обвинуваченого.
10. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
11. Представник потерпілих і прокурор підтримали подану касаційну скаргу. Захисник заперечував щодо її задоволення.
Мотиви Суду
12. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
13. Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
14. Статтею 438 КПК визначено підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, якими є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується положеннями статей 412-414 КПК.
15. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
16. За правилами ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
17. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 286 цього Кодексу, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. 
18. За змістом ч. 2 ст. 288 КПК суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому, п. 8. ч. 1 ст. 56 КПК визначено право потерпілого мати представника протягом кримінального провадження, а ч. 3 цієї статті визначено права, якими він користується під час судового провадження, до яких, зокрема, належать: право бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому провадженні; брати участь у безпосередній перевірці доказів тощо.
19. Відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
20. Частиною 6 ст. 22 КПК передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
21. Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК, особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому ч. 1 ст. 136 КПК передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
22. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24 січня 2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_7 подав до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності його підзахисного у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.п. 53-60). Також в матеріалах провадження міститься копія заяви обвинуваченого ОСОБА_14 з проханням закрити кримінальне провадження щодо нього, застосувавши до нього строки давності (а.п. 61).
23. Розгляд зазначеного клопотання відбувся в судовому засіданні 06 лютого 2024 року. При цьому згідно журналу судового засідання розгляд відбувся у присутності шести обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, трьох захисників та представника цивільного відповідача (а.п. 62-63). Відповідно до аудіозапису судового засідання від 06 лютого 2024 року суддя оголосив клопотання представника потерпілих ОСОБА_5 (представляла потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) про залишення без розгляду клопотання сторони захисту про закриття провадження до наступного судового засідання. У цьому клопотанні представник потерпілих зазначила про те, що про надходження клопотання їй стало відомо лише 05 лютого 2024 року, тобто напередодні дати судового засідання, і оскільки вона 06 лютого 2024 року була зайнята в процесуальних діях і не могла бути присутня в цьому судовому засіданні, а також у зв`язку з тим, що за короткий проміжок часу не змогла зв`язатися з усіма потерпілими, інтереси яких вона представляє для погодження позиції, то просила на підставі статей 325, 326 КПК вирішити заявлене захисником клопотання щодо звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 в наступному судовому засіданні (копія клопотання долучена до апеляційної скарги). Тобто фактично просила відкласти розгляд заявленого захисником обвинуваченого ОСОБА_14 клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
24. Суд першої інстанції оголосив зазначенні клопотання в судовому засіданні 06 лютого 2024 року та заслухавши думки учасників кримінального провадження, присутніх в судовому засіданні, дійшов висновку про можливість розгляду клопотання захисника щодо ОСОБА_14 саме в цьому судовому засіданні, за відсутності потерпілих та їх представника.
25. Колегія суддів зауважує, що надіслані до суду касаційної інстанції матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_14 взагалі не містять даних про те, що суд направив копії клопотання захисника та повідомив інших учасників кримінального провадження, які не були присутні в судовому засіданні, зокрема потерпілих, про дату та час судового розгляду.
26. Наведене, на думку Суду, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень кримінального процесуального закону, у частині забезпечення прав потерпілих у кримінальному провадженні, що істотно вплинуло на законність постановлених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом судових рішень.
27. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року про звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, не звернув уваги на зазначене порушення і безпідставно погодився з висновком суду першої інстанції. При цьому, представник потерпілого в касаційній скарзі зауважує, що в кримінальному провадженні за обвинуваченням іншої особи у межах цього кримінального провадження (справа № 753/13469/16-к) за аналогічних обставин апеляційний суд ухвалою від 10 липня 2024 року скасував рішення місцевого суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження і призначив новий розгляд у суді першої інстанції, тобто фактично прийняв інше рішення.
28. Оскільки під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судових рішень, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_14 необхідно скасувати із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
29. З огляду на те, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню через допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, Суд не перевіряє інших доводів касаційної скарги представника потерпілих.
30. Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року та Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_14 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1    ОСОБА_2 ОСОБА_3