ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/626/26
2-о/0187/27/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
за участі учасників справи: законний представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
розглянувши в селищі Петриківка у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу 
за заявою ОСОБА_3 ,
про встановлення факту перебування на утриманні,-
заінтересовані особи:
1) Міністерство оборони України
2) військова частина НОМЕР_1 
3)  ОСОБА_1 , -
Встановив:
03.04.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла заява  ОСОБА_3  (далі заявниця) про встановлення факту перебування на утриманні її брата ОСОБА_4 з 2005 року по день його смерті (загибелі) - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заява подано представником адвокатом Новіковим Володимиром Вікторовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5634 від 18.08.2023), який діє на підставі Ордера серія АЕ № 1230890 від 03.04.2026.
Заява мотивована тим, що заявниця є особою з інвалідністю III групи та внаслідок наявних захворювань протягом усього життя була безробітною. Заявниця стверджує, що з 2005 року перебувала на повному утриманні свого брата ОСОБА_4 , який до моменту мобілізації працював неофіційно та передавав їй весь свій дохід, а після призову до лав Збройних Сил України (23.06.2022) перераховував майже все грошове забезпечення на її рахунок. Заявниця вказує, що вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, а допомога брата була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Встановлення факту перебування на утриманні необхідне заявниці для реалізації права на отримання соціальних виплат та одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Ухвалою суду від 08.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду та до участі у справі залучено заінтересованих осіб. Даною ухвалою також витребувано докази, та запропоновано заявниці надати суду: 1.довідку або іншу належну інформацію щодо отриманих нею доходів, у тому числі пенсій, соціальних виплат та інших видів доходів за період, протягом якого, за її твердженням, вона перебувала на утриманні ОСОБА_4 ; 2.відомості про склад її сім`ї за відповідний період. Однак заявниця таким правом не скористалася, відповідну інформацію не надала.
16.04.2026 надійшла випробовувана інформація від Петриківської селищної ради.
27.04.2026 та 14.05.2026 надійшла заява представника заявниці про розгляд справи без їх участі. На задоволенні заяви наполягають.
27.04.2026 та 29.04.2026 заінтересовані особи - Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 подали письмові пояснення, у яких заперечували проти задоволення заяви. Заінтересовані особи зазначили, що заявниця отримує пенсію по інвалідності та перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який відповідно до закону зобов`язаний її утримувати. Грошові перекази, що надходили від брата, мали епізодичний характер і не були для неї постійним та основним джерелом засобів до існування. Крім того, військова частина вказала на наявність у цих правовідносинах спору про право, на підтвердження чого посилалися на правові висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 5.03.2025 у справі № 308/17634/23.
30.04.2026 надійшла випробовувана інформації від Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою суду від 30.04.2026 до участі у справі залучено заінтересовану особу - ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 .
11.05.2026 заінтересована особа ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітнього сина загиблого, подала свої пояснення, в яких також заперечувала проти вимог. Зазначила, що між нею та заявницею існує гострий майновий спір щодо спадщини та виплат, а заява ОСОБА_3 спрямована на безпідставне зменшення частки одноразової грошової допомоги, яка належить дитині загиблого. Додатково вказала, що заявниця разом із чоловіком обробляли земельні паї, мали прибуток від реалізації сільськогосподарської продукції та ведення особистого селянського господарства. Більше того, у 2024 році заявниця придбала квартиру для свого повнолітнього сина, що свідчить про наявність значних власних коштів. Водночас за життя ОСОБА_4 виконував аліментні зобов`язання щодо свого неповнолітнього сина, що було його першочерговим фінансовим обов`язком.
У судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала свої заперечення.
Інші учасники не з`явилися.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, а також оцінивши надані та зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з пунктом першим статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.п. 1 п. 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.
Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції від 03.08.2023, чинній на дату загибелі військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Згідно з пунктом 3, 8 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 975 до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать:
діти, зокрема усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їх батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
онуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: 
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; 
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Щодо доводів військової частини про наявність у цій справі спору про право, суд зазначає, що посилання заінтересованої особи на ухвалу Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 308/17634/23 є безпідставними. Зазначена справа була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яка за результатами розгляду ухвалила постанову від 11.02.2026, сформулювавши такий правовий висновок: у справах про встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця з метою отримання одноразової грошової допомоги між заявником та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення відповідної соціальної допомоги, не може бути спору про право, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем грошової допомоги. Такі справи підлягають розгляду в окремому провадженні згідно з правилами цивільного судочинства.
З огляду на викладене, враховуючи обов`язковість висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі.
Судом установлено, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час захисту Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть та сповіщенням сім`ї.
У загиблого є малолітній син ОСОБА_1 , 2008 року народження, чиї інтереси представляє матір ОСОБА_2 .
Заявниця ОСОБА_3 є його рідною сестрою - ОСОБА_4 .
20.11.1999 ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 . Від шлюбу вона має повнолітнього сина ОСОБА_6 .
Заявниця є особою з інвалідністю III групи безтерміново (діагноз - наслідки внутрішньомозкового крововиливу), що підтверджується довідкою МСЕК та пенсійним посвідченням.
Згідно відомостей викладених у листі Петриківської селищної ради від 14.04.2026 року (вих. № 20-701/0/2-26), наданий на виконання ухвали суду від 08.04.2026:
Громадянин ОСОБА_4 офіційно перебував на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 .За цією адресою він був зареєстрований понад 18 років - з 31.08.2005 по 08.09.2023. Знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (актовий запис про смерть № 810) на підставі повідомлення ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 11.10.2023. Станом на дату надання листа (14.04.2026) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані особи відсутні. Інформація стосовно адреси: АДРЕСА_2 у Реєстрі територіальної громади відсутня.
У зв`язку з цим суд не приймає до уваги акт обстеження від 02.03.2025, який проведений за адресою - АДРЕСА_2 .
Як вбачається з судових рішень, які стосуються ОСОБА_4 , зокрема, за справою № 187/1699/13-к (вирок Петриківського районного суду від 03.12.2013) в його анкетних даних зазначена адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .
В матеріалах особової справи ОСОБА_4 , оригінали якої знаходяться у законного представника заінтересованої особи, містяться заяви (20.02.2012), автобіографія (2012) в яких адреса місця проживання вказана АДРЕСА_1 . В автобіографії зазначено відомості про сестру (заявницю), однак місце проживання вказано АДРЕСА_2 та зазначено, що вона тимчасово не працює.
Також як вбачається з заочного рішення у справі №187/805/17 заявниця мала статус опікуна стосовно неповнолітніх дітей.
У постанові від 18.09.2023 у справі №187/1703/23 фактичним місцем проживанням заявниці значиться АДРЕСА_2 .
Згідно з наданими заявницею виписками за банківськими рахунками, відкритими в АТ «Райффайзен Банк», остання отримує такі види грошових доходів та матеріального забезпечення, як пенсійні виплати, а також державну соціальну допомогу з призначенням платежу «Виплати УСЗН» та цільову благодійну допомогу від БО «БФ «Іскра Волі».
Крім того, за банківськими рахунками заявниці зафіксовано рух коштів, що полягав у систематичному надходженні значних грошових сум (зокрема: 29.08.2022 - 25 000,00 грн; 10.11.2022 - два платежі по 15 000,00 грн; 19.07.2023 - 5 000,00 грн, а також платежі у розмірі 400,00 грн та 132,00 грн від особи на ім`я ОСОБА_7 ) без зазначення у відомостях про відправника інформації, яка б давала змогу ідентифікувати особу, що здійснила переказ. Зважаючи на те, що заявниця не посилається на отримання цих коштів саме від ОСОБА_4 , зазначені обставини в сукупності свідчать про наявність у неї інших джерел доходу та спростовують факт перебування на утриманні виключно за рахунок коштів ОСОБА_4 .
Аналіз наданих доказів у їх сукупності свідчить, що заявниця проживала окремо від свого брата ОСОБА_4 у с. Хутірське, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та отримує пенсію по інвалідності й інші види соціальної допомоги, а також інші кошти.
Досліджені судом банківські виписки за 2022-2023 роки спростовують твердження заявниці про постійний характер її утримання з боку ОСОБА_4 . Здійснені грошові операції були нерегулярними (епізодичними) та не містили цільового призначення платежу «на утримання» чи іншого аналогічного змісту. Крім того, вказані платіжні документи не містять відомостей про особу відправника, яка б давала змогу ідентифікувати, що ці кошти перераховував саме ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд не приймає їх до уваги як належні та допустимі докази факту перебування на утриманні. Суд також зважає на те, що, обґрунтовуючи перебування на утриманні з 2005 року, заявниця надала докази лише за період 2022-2023 років, що не дозволяє встановити безперервність та постійність такого матеріального забезпечення.
Окремо суд враховує, що заявниця не скористалася своїм процесуальним правом та не спростувала доводів заінтересованої особи про те, що вона спільно з чоловіком обробляла дві земельні частки (паї) (кадастрові номери 1223755100:01:002:0098 та 1223755100:01:002:4426) й вела особисте селянське господарство, що є додатковим джерелом її існування.
Враховуючи положення статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог, оскільки отримання заявницею пенсії та інших видів соціальних виплат спростовує факт її повної матеріальної залежності від брата. Крім того, за змістом статті 75 Сімейного кодексу України першочерговий обов`язок щодо утримання непрацездатної дружини покладено на її чоловіка. Твердження заявниці про те, що чоловік не забезпечує її матеріально, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд сприймає їх критично.
Суд наголошує, що епізодична або регулярна, але незначна матеріальна допомога не може вважатися утриманням у розумінні закону. Водночас доказів надання загиблим систематичної допомоги, яка була б для заявниці основним джерелом засобів до існування, суду не надано і матеріали справи таких не містять. Окрім того, наявні у справі документи спростовують факт спільного проживання загиблого із заявницею.
За таких обставин у задоволенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні слід відмовити.
Керуючись статтями 4, 12-13, 81, 247, 263-266, 293-294, 315, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 20.05.2026.

Суддя    І.М. Соловйов