РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2026 року 	м. Рівне	№460/6407/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної державної адміністрації 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови, оформлену протоколом №12/2025 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації від 24.12.2025 року, у встановленні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення та зобов`язання Рівненську обласну державну адміністрацію видати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії Б, зразок якого передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. №551 “Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян”.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що народилася та проживає у селі Рокитне Сарненського району Рівненської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, має посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_1 від 02.12.1997. Зазначає, що 10.06.2025 їй встановлено І групу інвалідності, підгрупу Б, а висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 03.10.2025 №33000 встановлено причинний зв`язок захворювання з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. У листопаді 2025 року позивачка звернулася до відповідача-1 із заявою про встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, однак згідно з витягом із протоколу №12/2025 засідання Комісії від 24.12.2025 їй відмовлено у встановленні такого статусу та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує її права, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого позовні вимоги не визнав та зазначив, що рішення про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, прийнято Комісією за результатами розгляду поданих документів відповідно до вимог чинного законодавства. Вказав, що подані позивачкою документи не підтверджують наявність правових підстав для встановлення їй зазначеного статусу та видачі відповідного посвідчення, у зв`язку з чим оскаржуване рішення є правомірним, прийнятим у межах наданих повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася та постійно проживає на території села Рокитне Сарненського району Рівненської області (до проведення адміністративно-територіальної реформи – Рокитнівського району Рівненської області), яке відповідно до законодавства України віднесене до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, спричиненого аварією на Чорнобильській атомній електростанції.
З матеріалів справи судом встановлено, що 02 грудня 1997 року ОСОБА_1 було видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_1 , що підтверджує факт належності позивачки до числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також підтверджує її проживання на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.
Також судом встановлено, що 10 червня 2025 року за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності, підгрупу Б, що підтверджується відповідним витягом з рішення експертної команди, який міститься у матеріалах справи.
Поряд із тим, відповідно до висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 03 жовтня 2025 року №33000 у позивачки встановлено причинний зв`язок захворювання, яке призвело до настання інвалідності, із дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, що мали місце внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, у зв`язку з чим зазначене захворювання віднесено до такого, що пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.
У листопаді 2025 року позивачка звернулася до відповідача-1 із заявою про встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видачу відповідного посвідчення встановленого зразка. На підтвердження наявності правових підстав для встановлення відповідного статусу позивачкою разом із заявою було подано усі документи, передбачені чинним законодавством України для вирішення питання щодо встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видачі посвідчення.
В подальшому, наприкінці січня 2026 року позивачка отримала витяг із протоколу №12/2025 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 24 грудня 2025 року, відповідно до якого за результатами розгляду поданих документів Комісією було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та, як наслідок, у видачі посвідчення встановленого зразка.
Як вбачається зі змісту зазначеного витягу з протоколу засідання Комісії, підставою для прийняття рішення про відмову у встановленні позивачці відповідного статусу стало те, що подані нею документи, на думку Комісії, не дають права на встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, у зв`язку з чим Комісією було відмовлено у видачі відповідного посвідчення.
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивачка вважає його протиправним, необґрунтованим та таким, що прийняте без належного врахування усіх обставин, які мають значення для вирішення питання щодо встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Позивачка зазначає, що наявні у неї документи, а саме посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, встановлення І групи інвалідності, підгрупи Б, а також висновок Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджують наявність передбачених законом підстав для встановлення їй відповідного статусу.
Саме прийняття відповідачем рішення про відмову у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та невидача відповідного посвідчення стали підставою для звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду із цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав, свобод та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991. 
Відповідно до статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема: особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796- ХІІ) для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, категорія 1.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону.
Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону (частина друга статті 11 Закону №796-XII).
Згідно із статтею 27 Закону №796-XII до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: 1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; 2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; 4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; 5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; 7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
За приписами частини першої статті 12 Закону №796-ХІІ причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, i Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України; Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки 2 України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
На встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.
Отже, однією з підстав для отримання посвідчення категорії 1 є встановлення уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою.
Пунктом 1 частини першої статті 14 Закону № 796-XII визначено, що до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Таким чином, до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою; - інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою; хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Згідно із пунктом 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551), особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 1) серії Б синього кольору.
Пунктом 8 Порядку №551 передбачено, що особам, зазначеним у статті 27 Закону, категорії встановлюються після досягнення повноліття (в разі одруження або укладення трудового договору в передбачених законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з дати реєстрації шлюбу або укладення трудового договору згідно із законодавством) відповідно до статті 14 Закону, а посвідчення видаються згідно з цим Порядком.
За правилами пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами. Посвідчення видаються: особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.
Отже, аналіз вказаних вище нормативно-правових актів свідчить, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 1 відносяться зокрема особи, які досягли повноліття, з числа зазначених в статті 27 Закону №796-XII, яким встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи. 
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" №551 від 11.07.2018 було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.
Згідно п.2 Порядку №551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.
Рішення про відмову у видачі посвідчення може бути оскаржено у судовому порядку.
Відповідно до п.4 Положення “Про комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян” затвердженого розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації №559 від 21.08.2018, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області 28.08.2018 за №43/1332, комісія відповідно до покладених на неї завдань: 1) розглядає документи, які відповідно до законодавства є підставою для видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян і вкладок до них: 2) приймає рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян і вкладок до них: 3) приймає рішення про вилучення посвідчення відповідної категорії в разі встановлення факту його необґрунтованої видачі.
Разом з цим, вказаний Порядок с нормативно-правовим актом, який визначає лише процедуру видачі посвідчень особам, зокрема тим, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тобто, цей нормативно-правовий акт врегульовує алгоритм дій, зокрема при розгляді питання щодо видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і не визначає правила та умови реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх житія і здоров`я.
Нормативно-правовим актом, який врегульовує реалізацію конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, є Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
З метою дотримання гарантій встановлених Конституцією України та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", уповноважений орган зобов`язаний досліджувати та надавати оцінку будь-яким документам, які свідчать про наявність в особи права для встановлення відповідного статусу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII (далі – Закон №796-XII), цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася та постійно проживає у селі Рокитне Сарненського району Рівненської області, яке відповідно до чинного законодавства віднесено до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Факт належності позивачки до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з дитячого віку, підтверджується посвідченням дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 , виданим 02.12.1997.
Також матеріалами справи підтверджується, що за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.06.2025 позивачці встановлено І групу інвалідності, підгрупу Б. При цьому, висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 03.10.2025 №33000 встановлено причинний зв`язок захворювання, яке призвело до настання інвалідності, з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, що виникли внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону №796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 належать, зокрема, особи з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.
Відповідно до статті 65 Закону №796-XII посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами, встановленими цим Законом. Порядок видачі таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі – Порядок №551), визначає механізм видачі, заміни та обліку посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноваженого органу.
Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що для набуття статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, особа повинна належати до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, мати встановлену інвалідність та підтверджений у визначеному законом порядку причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи.
Судом встановлено, що позивачка при зверненні до відповідача-1 у листопаді 2025 року надала усі необхідні документи, передбачені чинним законодавством для вирішення питання щодо встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення. Наявність у позивачки посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, встановлення їй І групи інвалідності, підгрупи Б, а також висновок Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 03.10.2025 №33000 про встановлення причинного зв`язку захворювання з наслідками аварії на ЧАЕС є належними та достатніми доказами на підтвердження її права на набуття статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1.
Водночас суд критично оцінює висновки Комісії, викладені у протоколі №12/2025 від 24.12.2025, щодо відсутності у позивачки права на встановлення відповідного статусу, оскільки такі висновки не ґрунтуються на повному та об`єктивному дослідженні поданих документів та суперечать фактичним обставинам справи і вимогам Закону №796-XII.
Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень при вирішенні питання про встановлення особі відповідного статусу зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, що прямо передбачено частиною другою статті 19 Конституції України. Водночас відмова у встановленні статусу за відсутності правових підстав та за умови подання особою повного пакета документів є проявом неналежної реалізації відповідачем наданих йому владних управлінських функцій та призводить до необґрунтованого обмеження права особи на соціальний захист.
Отже, враховуючи, що позивачка є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням, їй встановлено І групу інвалідності, а компетентною міжвідомчою експертною комісією встановлено причинний зв`язок захворювання, яке призвело до інвалідності, із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, суд дійшов висновку про наявність у неї передбачених законом підстав для встановлення статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та отримання посвідчення відповідного зразка.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, оформлене протоколом №12/2025 від 24.12.2025, про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки матеріалами справи підтверджено наявність усіх передбачених законодавством умов для встановлення позивачці відповідного статусу, а відповідачем не доведено існування обставин, які б виключали можливість його встановлення, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки є не лише скасування протиправного рішення Комісії, а й зобов`язання уповноваженого органу видати ОСОБА_1 посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б, що забезпечить реальне поновлення порушеного права та виключить необхідність повторного звернення особи до суду за його захистом.
За таких обставин адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 по справі №826/1647/16, де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.
У межах даного спору суд вважає за можливе керуватись правовою позицією, сформульованою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21, де указано, що: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Тому перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02.07.2019 по справі №140/2160/18 загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.
Суд вважає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам умотивованості, а тому порушує інтерес заявника до юридичної визначеності як невід`ємної складової запровадженого ст.8 Конституції України верховенства права. Рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації, оформлене витягом з протоколу №11-1/2025 від 24.11.2025, яким вирішено на підставі представлених документів відмовити заявнику в наданні статусу особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відсутнє право на встановлення такого статусу- не відповідає "принципу належного урядування", сформованого в рішеннях Європейського суду з прав людини, адже без будь-якого належного мотивування позбавляє статусу особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особу, у якої наявне таке право в силу закону.
Окремо суд зважає, що у силу правових висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 по справі №520/6006/21: у праві існують три основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” або “перевага доказів”; “наявність чітких та переконливих доказів”; “поза розумним сумнівом” та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію “поза розумним сумнівом”. Цей висновок сформульований Верховним Судом, зокрема у постановах від 14 листопада 2019 року у справі № 822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 826/5857/16, від 11 лютого 2020 року у справі № 816/502/16, від 16 червня 2020 року у справі № 756/6984/16-а та від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22.
У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як встановлено судом, у межах спірних правовідносин суб`єкту владних повноважень позивачем було надано усі необхідні документи, які у своїй сукупності підтверджують факт належності позивачу відповідного статусу. 
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача про відсутність підстав для надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі йому відповідного посвідчення. 
За наведеного, рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, утвореної Рівненською обласною державною адміністрацією, викладене у витязі із протоколу від 24.11.2025 №11-1/2025 не відповідає визначеним у ч.2 ст.2 КАС України вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає скасуванню в судовому порядку. 
Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови - задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову, оформлену протоколом №12/2025 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації від 24.12.2025 року, у встановленні ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.
Зобов`язати Рівненську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії Б, зразок якого передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян”.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 17 червня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , 
Відповідач - Комісія з визначення статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян Рівненської обласної державної адміністрації (майдан Просвіти, 1,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 13986712) Відповідач - Рівненська обласна державна адміністрація (майдан Просвіти, буд.1,м. Рівне,Рівненська обл.,33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 13986712) 

Суддя       Н.В. Друзенко