ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1902/26 Справа № 185/7953/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю.А. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року стосовно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
за участі: 
особи, яка притягується до адміністративної
відповідальності (в режимі відеоконференції)    ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 13.05.2026 приблизно о 18-30 годині молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, в умовах особливого періоду (воєнного стану), перебував при виконанні обов`язків військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння на території розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Останній був виявлений посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, характерний запах алкоголю з ротової порожнини та направлений на огляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 для встановлення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 13.05.2026 №288 встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння – 1,15 проміле.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що судом не вірно встановлено за прийнятими до уваги неналежними доказами, що він був виявлений посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини та направлений на огляд до Дніпровського ЗВ ВСП для встановлення стану сп`яніння.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній як доказ, розписка про вручення одного з екземплярів протоколу про адміністративне правопорушення, який має обов`язково вручатися під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в протоколі відсутні пояснення та лист зауважень, що є порушенням вимог ст. 254 КУпАП, тому даний протокол не являється належним доказом.
ОСОБА_1 , вказує, що відмовлявся, від огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Алкофор 507» і вимагав проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, у зв`язку з тим, що йому, як експерту криміналісту в минулому відомо, що прийом ним спиртової настоянки Глоду незадовго до направлення на огляд за допомогою алкотестера «Алкофор 507», надасть хибний результат. Зауважує, що приймає вказану настоянку за рекомендацією лікаря.
Наголошує на упередженості свідків під час проходження ним огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкофор 507».
Позиції учасників апеляційного процесу.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції Яцемірський Є. В. підтримав подану ним апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які зводяться до процесуальних порушень порядку складення адміністративного протоколу та проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Так, вина повністю доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНП №0943 від 13.05.2026, атом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 13.05.2026 №288, результатами тесту на вміст алкоголю №00952 від 13.05.2025 з результатом 1,15 проміле, рапортом старшого офіцера відділення ППП військової частини НОМЕР_1 , витягом з наказу командира в/ НОМЕР_2 та копією військового квитка на підтвердження проходження військової служби ОСОБА_1 .
Доводи скарги зводяться до того, що обставини, викладені в протоколі та встановлені судом у постанові, не підпадають під диспозицію ч. 1, 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки в протоколі зазначено лише те, що ОСОБА_1 виявлений посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Однак у протоколі не зазначено, які саме дії у розумінні диспозиції ч. 3 ст. 173-20 КУпАП були ним вчинені.
Також під час проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 просив провести огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Після складення протоколу йому не було надано другий екземпляр протоколу.
Проте з такими доводами суд апеляційної інстанції погодитись не може з огляду на наступне.
За змістом ч. 1, 2, 4 ст. 266-1 КУпАП військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного сп`яніння, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як видно з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився уповноваженою особою з використанням спеціальних технічних засобів - газоаналізатору «Алкофор 507», результат огляду ОСОБА_1 становить 1,15 проміле. Відповідно до роздруківки з вказаного газоаналізатору на стан алкогольного сп`яніння з результатом ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис.
Крім того, згода з проходженням тестування зафіксована в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 13.05.2026 №288, де у відповідній графі ОСОБА_1 поставив підпис, що з результатом згоден.
В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що останній не погоджувався проходити огляд із використанням спеціальних технічних засобів та тестів або не погодився з його результатами та наполягав на огляді в закладі охорони здоров`я, тому порушення вимог ч. 2, 4 ст. 266-1 КУпАП не підтверджуються матеріалами справи.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав письмові пояснення та вказав, що з проколом не згоден, надасть пояснення в суді, отримав другий примірник протоколу, що зафіксовано його підписом. Тому доводи апеляційної скарги в частині неможливості надання пояснень та того, що йому не вручено другий примірник протоколу апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.
Як слідує зі змісту протоколу, в ньому викладені фактичні обставини правопорушення та формулювання “обвинувачення”, яке інкримінується  ОСОБА_1 , а саме молодший сержант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння при виконанні обов`язків військової служби та містить правову кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Тобто протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 і в ньому з достатньою повнотою викладені відомості для належного усвідомлення солдатом суть правопорушення, яке йому інкримінується.
Порушення положень ст. 266-1 КУпАП, які були б підставою для визнання протоколу недопустимим доказом та скасування постанови суду і закриття провадження у справі, апеляційним судом не встановлено.
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи, які апелянт тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун