ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/3432/26 пров. № А/857/19115/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., суддів Димарчук Т. М., Сала П. І., розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року про повернення позовної заяви у справі №140/3432/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
Короткий зміст позовних вимог
19 березня 2026 року до Волинського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Позовна заява від імені позивача подана адвокатом Здигою Богданом Вікторовичем, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 17 березня 2026 року № 017/02.2/2972.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
В ухвалі від 23 березня 2026 року суд першої інстанції:
1) встановив, що позовна заява від імені ОСОБА_1 подана та підписана його представником, адвокатом Здигою Б.В., на підтвердження повноважень якого надано доручення від 17 березня 2026 року №017/02.2/2972 для надання безоплатної вторинної правничої допомоги. Це доручення від імені Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (далі – Центр) видав головний юрист відділу організації надання безоплатної вторинної правничої допомоги у цивільних та адміністративних справах управління організації надання безплатної вторинної правничої допомоги та проведення медіації Центру Софу Е.С., яка діє на підставі наказу Центру від 01 березня 2024 року №29-ос. Водночас наказу від 01 березня 2024 року №29-ос, яким уповноважено Софу Е.С. видавати від імені Центру доручення адвокатам для надання безоплатної правничої допомоги суб`єкта відповідного права, визначеним у пунктах 1-2, 9-23, 26-29 частини першої та частиною другою статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», до позовної заяви не долучено;
2) визнав релевантними такі норми права: 
- частину першу статті 55, частину першу статті 57, частину четверту статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України);
- частину другу статті 13, частину першу статті 15, пункти 7, 9 частини першої статті 17, частин першої, другої статті 21 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI (далі – Закон №3460);
- підпункт 7 пункту 8, підпунктом 12 пункту 12 Положення про центри з надання безоплатної правничої допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02 липня 2012 року №967/5 (далі – Положення №967/5).
Суд першої інстанції розтлумачив ці норми в такий спосіб: належними доказами на підтвердження повноважень адвоката на надання безоплатної вторинної правової допомоги фізичній особі (в тому числі представництва її інтересів у суді, права підпису та подачі процесуальних документів тощо) є оригінал або засвідчена у визначеному законом порядку копія доручення Центру з надання безоплатної правничої допомоги, який прийняв рішення про надання зазначеній особі безоплатної вторинної правничої допомоги, та оригінал або засвідчена у визначеному законом порядку копія довіреності на представництво інтересів фізичної особи адвокатом, визначеним у дорученні, посвідчена нотаріально або посадовою особою зазначеного Центру.
3) суд оцінив встановлені ним обставини та дійшов висновку, що з огляду на відсутність серед додатків до позову копії наказу Центру від 01 березня 2024 року №29-ос позовна заява підписана особою, повноваження якої не підтверджені відповідно до вимог статті 59 КАС України, тому на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України ухвалив адміністративний позов повернути позивачу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 23 березня 2026 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена за неправильного застосування норм процесуального права, а тому її потрібно скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, зокрема для вирішення питання про відкриття провадження. Покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував повноваження представника позивача, підтверджені дорученням БВПД відповідно до статті 59 КАС України. Стверджує, що закон не вимагає подання суду наказу про повноваження посадової особи БВПД, котра підписала доручення. При цьому у розпорядженні апелянта є завірена копія наказу про уповноваження Софи Е.С., яка додається до апеляційної скарни, однак не подавалась раніше, оскільки доручення є самостійним документом, що не потребує додаткового підтвердження повноважень особи, що його видає. Вважає, що суд першої інстанції: - передчасно оцінив докази, що допускається лише при розгляді справи по суті; - за наявності сумнівів щодо повноважень адвоката повинен був залишити позов без руху та надати час для долучення до позову згаданого наказу. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Суд на підставі частини четвертої статті 304 КАС України дійшов висновку, що відсутність відзиву відповідача на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Обставини справи
ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовною заявою з вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
Позовна заява ОСОБА_1 від імені позивача підписана та подана до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС адвокатом Здигою Богданом Вікторовичем, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 17 березня 2026 року № 017/02.2/2972.
В тексті цього доручення вказано, що воно видане на підставі наказу Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (далі – Центр) від 16 березня 2026 року № Н-БВПД/017/02.2-4/210 уповноваженою особою центру Софу Ельзарою Сейранівною, головним юристом відділу організації надання безоплатної вторинної правничої допомоги у цивільних та адміністративних справах управління організації надання безоплатної вторинної правничої допомоги та проведення медіації Центру, яка діє на підставі наказу центру від 01 березня 2024 року № 29-ос.
Суд визнав доручення Центру від 17.03.2026 №017/02.2/2972 таким, що не підтверджує повноважень адвоката Здиги Б.В. на представництво ОСОБА_1 в адміністративному суді, оскільки до позовної заяви не долучено копії наказу Центру від 01 березня 2024 року №29-ос, яким уповноважено Софу Е.С. видавати від імені Центру доручення адвокатам для надання безоплатної правничої допомоги та на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України ухвалив адміністративний позов повернути позивачу.
Релевантні джерела права:
Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Частиною першою статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. 
Відповідно до частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов […] підписано особою, яка не має права її підписувати.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI (далі – Закон №3460) безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру. 
Відповідно до частини першої статті 15 Закону №3460 суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної правничої допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу. 
Згідно із пунктами 7, 9 частини першої статті 17 Закону №3460 центр з надання безоплатної правничої допомоги: 7) забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 9) видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами. 
Відповідно до частин першої, другої статті 21 Закону №3460 після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр з надання безоплатної правничої допомоги призначає адвоката, який включений до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, та уклав договір про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з центром з надання безоплатної правничої допомоги. Повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної правничої допомоги та/або довіреністю відповідно до вимог процесуального закону.
Приписами підпункт 7 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної правничої допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02 липня 2012 року №967/5 (далі – Положення №967/5) встановлено, що регіональні центри з надання безоплатної правничої допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) (далі - регіональні центри) та міжрегіональні центри з надання безоплатної правничої допомоги, юрисдикція яких поширюється на територію двох областей та більше двох областей, а також Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя (далі - міжрегіональні центри) відповідно до покладених на них завдань: видають доручення адвокатам для надання безоплатної вторинної правничої допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним у пунктах 3-9 частини першої статті 14 Закону №3460, у разі необхідності скасовують їх в установленому порядку. 
Підпунктом 12 пункту 12 Положення №967/5 визначено, що директор регіонального/міжрегіонального центру: уповноважує працівників міжрегіонального центру, юрисдикція якого поширюється на територію більше двох областей, а також Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя, видавати від імені регіонального/міжрегіонального центру доручення черговим адвокатам, а також виконання інших завдань для надання безоплатної вторинної правничої допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним пунктами 3-9 частини першої статті 14 Закону.
Позиція суду апеляційної інстанції
тлумачення наведених вище та застосованих судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
1) Центр видає доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а також для підтвердження повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах. Директор регіонального/міжрегіонального Центру уповноважує працівників цього центру видавати від імені Центру доручення черговим адвокатам, а також виконання інших завдань для надання безоплатної вторинної правничої допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним пунктами 3-9 частини першої статті 14 Закону №3460. Тому директор Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги на підставі пп.12 п.12 Положення №967/5 мав повноваження уповноважити головного юриста відділу організації надання безоплатної вторинної правничої допомоги у цивільних та адміністративних справах управління організації надання безоплатної вторинної правничої допомоги та проведення медіації Софу Ельзари Сейранівни видавати від імені Центру доручення адвокатам на підтвердження повноважень для здійснення представництва інтересів особи в судах, що і зробив - це підтверджується змістом доручення від 17.03.2026 №017/02.2/2972 (уповноваження надано посадовій особі Центру шляхом видачі керівником наказу від 01 березня 2024 року № 29-ос).
2) доручення Центру, видане відповідно до Закону №3460, є належним доказом на підтвердження повноважень адвоката як представника особи в адміністративному суді. Тому доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 17 березня 2026 року №017/02.2/2972 є належним доказом на підтвердження повноважень адвоката Здиги Б.В. як представника ОСОБА_1 в адміністративному суді. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_1 від 19.03.2026 підписано особою, яка не має права її підписувати, є помилковим.
3) апеляційний суд також констатує, що суд першої інстанції, визнавши за доцільне додатково пересвідчитися в повноваженнях Софу Е.С. видавати від імені Центру доручення адвокатам на підтвердження їх повноважень для здійснення представництва інтересів особи в судах (іншими словами – якщо суд вважав вказівку в дорученні від 17.03.2026 на наказ Центру від 01.03.2024 № 29-ос недостатньою та визнав за необхідне дослідити зміст згаданого наказу), міг залишити позов від 19.03.2026 без руху та встановити позивачу строк для надання копії наказу від 01.03.2024 № 29-ос до матеріалів позову. Проте суд такою можливістю не скористався, натомість прийняв рішення про повернення позову, що створює особі необґрунтовані та протиправні перешкоди в доступі до суду.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: ... 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) ... порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
З огляду на те, що висновки суду першої інстанції, наведені в оскарженій ухвалі, не відповідають обставинам справи, а також зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, то апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу про повернення позову скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Сторони не надали суду доказів понесення судових витрат на стадії апеляційного провадження, тому підстав для розподілу таких витрат немає. 

Керуючись ст.ст. 169, 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , якого в суді представляє адвокат Здига Богдан Вікторович, задовольнити.
Скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року про повернення позовної заяви за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, а справу №140/3432/26 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати не розподіляти.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Р. М. Москаль 	
судді	 	Т. М. Димарчук 	
 	 	П. І. Сало 	
Повне судове рішення складено 10.06.26