Справа № 351/607/25 
Провадження № 22-ц/4808/387/26 
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. . 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
секретаря   Кузнєцова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з нього на користь Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованості за надані послугу з розподілу природного газу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Снятинського районного суду від 29 грудня 2025 року під головуванням судді Сегіна І.Р. у м. Снятин,
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду першої інстанції з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованості за надані послугу з розподілу природного газу в розмірі 1082,85 грн. Судовий наказ було видано 02.06.2025
ОСОБА_1 24.12.2025 звернувся до суду першої інстанції із заявою про скасування вищевказаного судового наказу.
В заяві вказав, що про існування судового наказу йому стало відомо 15.12.2025, тому тільки 16.12.2025 боржник подав до суду першої інстанції заяву про його видачу. 
З судом наказом він не погоджується, вважає його таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам чинного законодавства. Зазначає, що його видано без належної оцінки доказів та повного з`ясування обставин справи. Вважає, що такий судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки був прийнятий без повного з`ясування всіх обставин у цій справи.
Просив скасувати судовий наказ від 02.06.2025.
Ухвалою Снятинського районного суду від 29 грудня 2025 року повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу.
У апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 посилається на незаконність ухвали суду.
Зазначає, що 02.06.2025 судом першої інстанції було видано судовий наказ у цій справі. Про його існування ОСОБА_1 стало відомо 15.12.2025, оскільки його фактичне місце проживання є АДРЕСА_1 , а місцем реєстрації є АДРЕСА_2 .
Апелянт зазначає, що у господарстві в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 давно не проживає, а згідно супровідного листа від 10.06.2025 на цю адресу суд направив копію судового наказу із додатками. Тому з цих підстав він тільки 16.12.2025 подав до суду першої інстанції заяву про видачу копії судового наказу.
Копію судового наказу він отримав 23.12.2025, а заяву про скасування судового наказу ним було подано 24.12.2025.
Вважає, що ОСОБА_1 не порушено строк для подання заяви про скасування судового наказу, а з заявою він звернувся до суду першої інстанції в п`ятнадцятиденний термін.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування судового наказу у цій справі.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
ОСОБА_1 його представник та представник Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи. 
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи таке.
Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлено, що 02.06.2025 за заявою Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Снятинським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послугу з розподілу природного газу в розмірі 1082,85 грн.
Копія вказаного судового наказу була направлена судом за адресою місця реєстрації  ОСОБА_1 (а.с. 29-30).
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, боржник ОСОБА_1 був відсутній за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 35-36).
ОСОБА_1 16.12.2025 звернувся до суду першої інстанції із заявою про отримання копії судового наказу, яку отримав 23.12.2025 (а.с. 38).
Після отримання ОСОБА_1 судового наказу, його представник  адвокат Петричка О.Є. 24.12.2025 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Снятинським районним судом від 02.06.2025 (а.с. 43-46).
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, боржник ОСОБА_1 був відсутній за адресою: АДРЕСА_3 . 
З врахуванням цих обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заяву про скасування судового наказу слід повернути, оскільки її було подано зі спливом строку для її подання.
З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не порушено строк для подання заяви про скасування судового наказу і з заявою він звернувся до суду першої інстанції в п`ятнадцятиденний термін є необґрунтованими.
Частиною першою статті 170 ЦПК України чітко визначено строк протягом якого боржник має право подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Встановлено, що суду першої інстанції за запитом до УДММС України в Івано-Франківській області була надана інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , а саме: с. Устя, Снятинський район (тепер Коломийський р-н) (а.с. 27).
Копія вказаного оскаржуваного судового наказу від 02.06.2025 була направлена судом за адресою зареєстрованого місця проживання  ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленнм про вручення поштового відправлення (а.с. 29-30).
Однак, конверт повернувся до суду першої інстанції з довідкою від 21.06.2025 у якій міститься інформація, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 35).
Відповідно ч. 6 ст. 272 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду є днем вручення судового рішення.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу тільки 24.12.2025, тобто з порушенням строку для її подання.
Частиною другою статті 171 ЦПК України визначено, що, заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 ЦПК України, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Враховуючи наведені процесуальні норми, боржник мав звернутися до суду з відповідною заявою про поновлення процесуального строку на вчинення відповідних процесуальних дій, де вказати підстави поновлення строку для подання цієї заяви. Однак, ОСОБА_1 таких дій при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу не вчинено, тому суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про повернення її заявнику без розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують її законності і обґрунтованості. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Снятинського районного суду від 29 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 01 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:       І.В. Бойчук
Судді:         О.В. Пнівчук           О.О. Томин