01.06.2026 
Єдиний унікальний № 371/1935/24 провадження № 2-а/371/3/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Миронівка 

ЄУН 371/1935/24
Провадження № 2-а/371/3/26

Миронівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Капшук Л.О., 
за участі секретаря судового засідання Чайки А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора Сектора реагування патрульної поліції Відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Данілова Олександра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Капля А.С. звернулася до суду із адміністративним позовом, посилаючись на ті обставини, що інспектором СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Даніловим О.В. 18 серпня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 705007.

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Постанова мотивована тим, що 18 серпня 2024 року о 03 годині 30 хвилини ОСОБА_1 по вулиці Соборності, 137 в місті Миронівка здійснював рух транспортним засобом «SUBARU FORESTER», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування цим транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху. 

Зазначила, що позивач не порушував пункт 2.1. «а» Правил дорожнього руху, про що зазначено у постанові, оскільки 18 серпня 2024 року він не керував транспортним засобом марки «SUBARU FORESTER», номерний знак НОМЕР_1 . Інспектор безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення його до відповідальності, передбаченої частиною другою статті 126 КУпАП. 

Також вказала, що позивач не отримував постанову в день її винесення, постанова не містить жодних даних про її направлення засобами поштового зв?язку на адресу позивача. Про зміст постанови позивачу стало відомо 17 грудня 2024 року, коли представник позивача на запит засобами електронного зв?язку отримала на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 спірну оспорювану постанову.

Просила визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА № 705007 від 18 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною другою статті 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 13 січня 2025 року позов залишено без руху.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, у ГУНП в Київській області витребувано належним чином засвідчену копію постанови серії ББА № 705007 від 18 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , а також належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, на підставі яких була прийнята зазначена постанова, та відеодоказів вчинення адміністративного правопорушення (за наявності).

Згідно частини четвертої статті 124 КАС України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачам 12 лютого 2025 року.

04 березня 2025 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу Головному управлінню Національної поліції в Київській області, за змістом якого ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками вручені уповноваженому представнику відповідача 24 лютого 2025 року.

Відповідно до положень статті 257 КАС України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

09 квітня 2025 року представником відповідача ГУНП в Київській області до суду подано відзив на адміністративний позов.

У відзиві представник відповідача просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначила, що 18 серпня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування. Послалася на приписи пунктів 1.10., 2.4. ПДР, згідно з якими водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії, чи інший документ, яий надає право керувати транспортним засобом, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред?явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. 

Зазначила, що єдиним обґрунтуванням позовної заяви щодо скасування постанови ББА №705007 є те, що позивач не керував транспортним засобом, проте на камерах відеоспостереження «безпечне місто» чітко зафіксований даний факт. З відеозаписів події вбачається, що саме позивач керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції 18 серпня 2024 року.

Вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог статті 283 КУпАП, а також за формою та на бланку, визначених Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні слід розцінювати як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності при накладенні адміністративного стягнення. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

10 квітня 2025 року відзив на позовну заяву подав інспектор СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Данілов О.В. 

У відзиві інспектор зазначив, що 18 серпня 2024 року приблизно о 04 годині 44 хвилини до ЧЧ ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_2 про те, що сталося ДТП, у припарковане авто марки «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в`їхало авто марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій можливо у стані алкогольного сп`яніння.

Під час виїзду на місце події за адресою: вулиця Соборності, 137, місто Миронівка Обухівського району Київської області, співробітниками СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області встановлено, що 18 серпня 2024 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечного інтервалу, та не був уважним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був припаркований біля під`їзду будинку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

При перевірці обставин даної події співробітниками поліції становлено, що громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також були відсутні реєстраційні документи на транспортний засіб. Враховуючи даний факт, інспектором СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Паніним Д.Р прийнято постанову про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

Зазначив, що із запису відеореєстратора з нагрудної бодікамери поліцейського, а також показань свідків вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був припаркований біля під`їзду будинку.

Співробітниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП 19 січня 2023 року, в останнього на місці події було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане на його ім`я, та передано до місця тимчасового зберігання - до ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. Постановою Миронівського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року ОСОБА_1 у справі ЄУН 371/114/23 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Працівниками відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області 20 липня 2023 року посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_1 , направлено за вих. № 4696 до ТСЦ №3242 місто Біла Церква, вулиця Сухоярська, 18-А.

ОСОБА_1 після закінчення строку позбавлення права керування транспортними засобами, станом на 18 серпня 2024 року, не звернувся до будь-якого територіального сервісного центру МВС для поновлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи ці обставини, поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Даніловим О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ББА № 705007 від 18 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Вважає, що позов ОСОБА_1 є необгрунтованим, оскільки встановлено, що дії поліцейського при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

23 квітня 2025 року представник позивача Гнисюка О.Д. подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що ознайомилась з надісланим до суду відзивом на позовну заяву та з долученимидо матеріалів справи відеозаписами з відеореєстратора та камер відеоспостереження «безпечне місто», та вважає, що додані відеоматеріали жодним чином не стосуються події, що сталася 18 серпня 2024 року. 

На наданих відеоматеріалах зафіксовано інший транспортний засіб автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_5 , а не автомобіль марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вказаний у оскаржуваній постанові серії ББА №705007 від 18 серпня 2024 року. Крім того, інша особа за кермом - зовнішність, одяг, фізичні характеристики, що не збігаються з позивачем, місце події не відповідає адресі, вказаній у постанові - на відео зафіксовано інше місто, дата відеозапису не відповідає даті, зазначеній у постанові, на відео зафіксована дата: «18» січня 2025 року, а подія висвітлена в позовній заяві, мала місце «18» серпня 2024 року.

Тобто у відзиві та доданих відеозаписах відсутні докази того, що відео дійсно зафіксувало позивача та відповідний автомобіль у визначений час і місце, про яке йдеться у постанові серії ББА№705007. 

Вказала, що докази (відео з відеореєстратора та відео з камер відеоспостереження «безпечне місто»), які надав відповідач є неналежними та не допустимими. Відповідачем жодним чином не було доведено факт керування ОСОБА_1 автомобілем «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а отже наданні матеріали завідомо вводять суд в оману.

Також зауважила, що ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року для відповідача був визначений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено судом, а відзив було завантажено в підсисему «Електронний суд» лише 09 квітня 2025 року, отже строк пропущено, та у свою чергу, відповідач не надав жодних доказів поважності причин пропуску строку та не подав клопотання про його поновлення. 

Фактичні обставини справи 

Суд встановив такі фактичні обставини.

18 серпня 2024 року інспектор поліції СРПП відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Даніловим О.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 705007.

За змістом постанови, водій ОСОБА_1 18 серпня 2024 року о 03 годині 30 хвилин керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування цим транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1 «а» ПДР. та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП. 

Згідно із даними зазначеної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Постанова містить відомості про те, що від підписання постанови та отримання її копії особа, щодо якої винесено постанову, відмовилась.

До відзиву на позов відповідачами надано відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції.

Мотиви суду та застосовані норми права 

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. 

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 вказаного Закону визначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі статті 222 КУпАП, органи Національної поліції, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР, передбачені частиною другою статті 126 КУпАП.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі у тексті - Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз. 1 пункт 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі частин другої та четвертої статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) (у змісті рішення- ПДР).

На підставі пункту 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 2.1. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга статті 126 КУпАП).

Суд встановив, що 18 серпня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що 18 серпня 2024 року він керував транспортним засобом автомобілем марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування цим транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП.

Представник позивача вважає притягнення позивача до відповідальності безпідставним, покликаючись на те, що правопорушення він не вчиняв, транспортним засобом не керував, докази зворотнього відсутні.

Суд дійшов висновку, що такі мотиви заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 72 КАС України).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно вимог КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 пункт 24 постанови).

При винесенні оскаржуваної постанови відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи, правильно кваліфікувати дії водія.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, відповідачами надано відеозапис правопорушення. 

На відеозаписі, наданому представником відповідача ГУНП в Київській області відображено події, які відбувалися 18 січня 2024 року за участі інших осіб. Відеозапис містить відомості про транспортний засіб іншої марки.

З доданого інспектором СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Даніловим О.В. відеозапису слідує, що співробітники поліції прибули на місце дорожньо?транспортної пригоди о 05 годині 22 хвилини 18 серпня 2024 року, підійшли до квартири під номером?37 та постукали у двері. З квартири вийшов ОСОБА_1 , поліцейські пояснили причину свого візиту, повідомили, що автомобілю марки «ЗАЗ», реєстраційний номер? НОМЕР_3 , у результаті зіткнення з автомобілем марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер? НОМЕР_1 , завдано ушкоджень. Власник автомобіля «ЗАЗ» вказав, що власником іншого автомобіля є ОСОБА_1 . Проте останній заперечував факт керування транспортним засобом та повідомив, що не знає, хто крім нього міг керувати автомобілем. Співробітники поліції попросили ОСОБА_1 взяти документи та спуститися на вулицю для складання відповідного протоколу.

О 05 годині 37 хвилин 18 серпня 2024 року на відео громадянин ОСОБА_1 сидить на задньому пасажирському сидінні службового автомобіля співробітників поліції. При спілкуванні з ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомили йому про це. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він повідомив, що погоджується пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

На подальших відеозаписах відображені події, які відбуваються у закладі охорони здоров`я при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та процес складання протоколів і постанов про адміністративні правопорушення. Під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поводився зухвало, вказівки працівників закладу охорони здоров`я та співробітників поліції не виконував, намагався покинути місце події. Свою поведінку обґрунтовував тим, що за кермом автомобіля не перебував, був вдома, до ДТП не причетний.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Каплі А.С. та скасовано постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 01 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП.

За позицією апеляційного суду суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті130 КУпАП з таких підстав.
Надані суду документи жодним чином не доводять, що під час ДТП, яка мала місце 18 серпня 2024 року о 03 год 30 хв у місті Миронівка по вулиці Соборності, 137, за участі транспортних засобів «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «ЗАЗ», моделі «TF69Y0», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебував під керуванням саме ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд дійшов висновку, що складені відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2024 року за статтею 124 та статтею 130 КУпАП не можна вважати беззаперечними доказами вчинення останнім вказаних адміністративних правопорушень, оскільки ці протоколи, як докази, не мають наперед встановленої сили і враховуються судом у сукупності з іншими належними та допустимими доказами, які в матеріалах справи відсутні. 
При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №484800 від 18 серпня 2024 року, складеному відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, в графі: пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згідний, був вдома. 
У цій справі відповідачами не надано суду доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем марки «SUBARU FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 18 серпня 2024 року.

В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, в тому числі на технічний засіб, що має функції фото- і відеозапису, яким здійснювалась відеофіксація вчинення позивачем правопорушення.

У графі «до постанови додаються» не вказано про долучення будь яких доказів, зокрема і відеозаписів.

При цьому, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У даному випадку на обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №537/4012/16-а, від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

З огляду на вказане, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, як і не надано доказів на спростування аргументів представника позивача.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, є недоведеним.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Обов?язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до КАС України покладений на відповідача - суб?єкта владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом можуть бути прийняті судом на підтвердження того, що позивач порушив ПДР, позивач заперечує факт порушення, тому суд вважає, що відповідач не довів правомірність свого рішення, що є його обов?зком відповідно до статей 77,78 КАС України. 
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), ЄСПЛ серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відтак суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, а прийнята інспектором СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Даніловим О.В. 18 серпня 2024 року постанова серії ББА № 705007 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною другою статті 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн не є законною і підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Висновки за результатами розгляду

За правилами частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі не були дотримані вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі статті 293 КУпАП орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. 

Відповідно до статті 247 КУпАП розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржуване рішення не може бути розцінено як таке, що відповідає вимогам закону, та підлягає скасуванню за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За умов відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, наявні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. 

Враховуючи те, що вищевказаними нормами КАС України чітко визначено зміст резолютивної частини рішення суду, тому на підставі частини другої статті 9 КАС України, з метою найбільш повного та ефективного захисту прав позивача, оскаржувану ним постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Згідно вимог частини першої статті 192 КАС України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

На підставі частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією від 26 грудня 2024 року, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 73, 77, 79, 90, 122, 139, 242-246 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора Сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Данілова Олександра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 705007, прийняту 18 серпня 2024 року інспектором Сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Даніловим Олександром Вікторовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній за частиною другою статті 126 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 01 червня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: квартира під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області, код ЄДРПОУ 40108616, адреса місцезнаходження: будинок під номером 15, вулиця Володимирська міста Києва.

Суддя           Л.О. Капшук