ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"14" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/674/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/674/26

За позовом: Приватного акціонерного товариства “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Нахімова, будинок 300; ЄДРПОУ 00278818)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Дар” (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, 138 км. дороги Одеса-Рені; ЄДРПОУ 32272111
Про стягнення 318462,75 грн.

Встановив: Приватне акціонерне товариство “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Дар” про стягнення 318462,75 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2026р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” від 25.02.2026р. вх. № ГСОО 696/26 залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної, які визначено судом в ухвалі суду та надати суду належні докази сплати судового збору у розмірі 313,10 грн. 
06.03.2026р. до господарського суду Одеської області позивачем супровідним листом були надані докази, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 02.03.2026р. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2026р. прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” до розгляду та відкрито провадження у справі №916/674/26. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про отримання кореспонденції суду. 
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що між Приватним акціонерним товариством “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агро-Дар” на підставі укладеного 03 лютого 2025 р. Договору поставки № 3326 (далі Договір) виникли господарські правовідносини.
Згідно умов Договору, Постачальник зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його в кількості, в строк, асортименту і найменуванню, відповідно до узгодженого Сторонами Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно умов п. 2.1 Договору, строк та умови поставки Товару Сторони визначають у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Умови поставки визначаються Сторонами відповідно до умов Міжнародних правил торгівлі Інкотермс.
За умовами п. 3.8. Договору, Покупець здійснює оплату за поставлений Товар в порядку та в строки визначеними Сторонами у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору шляхом перерахування коштів за вказаними у цьому Договорі платіжними реквізитами постачальника.
Згідно із пунктом 10.1. Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (за наявності). Строк дії Договору закінчується 31 грудня 2025 року. Закінчення строку дії цього Договору не тягне за собою припинення зобов`язань щодо розрахунків за Договором, не звільняє Сторони від необхідності належного їх виконання та від відповідальності за їх неналежне виконання. Сторони можуть продовжити строк дії цього Договору на обумовлений Сторонами строк, підписавши відповідну додаткову угоду до цього Договору.
Згідно умов Специфікації № 4 від 29 вересня 2025 року (далі Специфікація), Постачання Товару здійснюється, на умовах «EXW у пункт доставки Товару за адресою: м.Ізмаїл, вул. Придунайська, 300 відповідно до вимог Міжнародних правил торгівлі Інкотермс.
Позивачем згідно умов Договору 14 листопада 2025р. Товар було поставлено відповідачу партією на загальну суму 260917,80 грн. та факт здійснення господарської операції (поставки Товару) підтверджується видатковою накладною №1268 від 14 листопада 2025 р. 
Згідно умов Специфікації, а саме п. 4, Покупець здійснює оплату за кожну окрему партію поставки Товару протягом 14 календарних днів після дати виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару. 
Згідно п. 2.4.1. Договору, обов`язок Постачальника щодо передачі Товару вважається виконаним у момент передачі Товару Перевізнику/ Покупцю на складі Постачальника.
Позивачем було зазначено суду, що відповідачем оплату за товар здійснено не було. 
Відповідно до п. 6.3. Договору зазначено, що у випадку порушення зобов`язань щодо порядку та строків (терміну) оплати поставленого Товару: 6.3.1. Покупець сплачує Постачальнику, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент нарахування пені від вартості неоплаченої партії Товару, що вказана у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору, за кожний день прострочення, із розрахунку з наступного дня від кінцевої дати оплати за Товар і до дня фактичної оплати (включаючи останній день оплати).
У випадку прострочення платежу більш 10 (десять) календарних днів, Покупець, крім передбаченої господарської санкції (пені) вказаної у п. 6.3.1, цього Договору, додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 (десять) % загальної вартості Товару, яка вказана у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. 
Також, п. 6.3.4 Договору зазначено, що у випадку прострочення платежу більш 10 календарних днів, Постачальник, крім передбачених п. 6.3.1, цього Договору, додатково стягує зі Покупця 10 % (десять відсотків) річних від простроченої суми за весь період прострочення (ст. 625 Цивільного кодексу України) з першого дня прострочення до дня фактичної оплати (включаючи останній день оплати).
Позовні вимоги направлено на стягнення з відповідача основної суми заборгованості за поставлений Товар - 260917,80 грн., пені 20458,81 грн., штрафу у розмірі 10 % загальної вартості Товару, - 26091,78 грн., десять процентів річних - 6648,04 грн., інфляційних втрат – 2351,91 грн. та 3% річних - 1994,41 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як з`ясовано судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між Приватним акціонерним товариством “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агро-Дар” 03 лютого 2025 р. Договору поставки № 3326.
Відповідно до наявної в матеріалах справи видаткової накладної №1268 від 14 листопада 2025р. судом встановлено, що позивачем на користь відповідача було здійснено поставку товару на суму 260917,80 грн.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).
За положеннями статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до статті 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).
Умовами Специфікації №4 від 29.09.2025р., що є Додатком №4 до Договору, визначено, що Покупець здійснює оплату за кожну окрему партію поставки Товару протягом 14 календарних днів після дати виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару.
Однак, в порушення умов п. 4 Специфікації №4 від 29.09.2025р., що є Додатком №4 до Договору, Покупцем не було здійснено оплату за поставку Товару протягом 14 календарних днів та зворотнього відповідачем суду за час розгляду спору доведено не було. 
Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 260917,80грн. підлягають задоволенню судом.

Щодо стягнення з відповідача 10% річних, інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає таке. 
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів й отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Умовами п. 6.3.4 Договору зазначено, що у випадку прострочення платежу більш 10 календарних днів, Постачальник, крім передбачених п. 6.3.1, цього Договору, додатково стягує зі Покупця 10 % (десять відсотків) річних від простроченої суми за весь період прострочення (ст. 625 Цивільного кодексу України) з першого дня прострочення до дня фактичної оплати (включаючи останній день оплати).
Отже, укладаючи Договір, сторонами було визначено інший відсоток річних від простроченої суми заборгованості, який необхідно застосовувати, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, в разі прострочення виконання зобов`язання відповідачем. 
Суд зазначає, що три проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), – це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником.
Однак, позивачем заявлено до стягнення як 10% річних (ст. 625 Цивільного кодексу України), що визначено п. 6.3.4. Договору так і 3% річних (відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України), що, на думку суду, є подвійним стягнення відсотків річних, можливість стягнення яких унормовано ст. 625 Цивільного кодексу України. 
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних на підставі ст.625 Цивільного кодексу України в розмірі 1994,41 грн.
Приймаючи до уваги, що поставка товару позивачем була здійснена 14.11.2025р. та оплата товару відбувається протягом 14 календарних днів після дати виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару (п. 4 Специфікації №4 від 29.09.2025р., що є Додатком №4 до Договору) то прострочення виконання зобов`язання відповідачем настає – 29.11.2025р. 
Позивачем заявлено до стягнення 10% річних у розмірі 6648,04 грн. 
Поряд з цим, суд зазначає, що позивачем при здійснені нарахування, було допущено помилку щодо визначення строку початку прострочення виконання зобов`язання, отже, вірною сумою 10% річних є 5933,20 грн., що розраховані за період з 29.11.2025р. по 19.02.2026р.(1293,51+1265,89+1239,16+1211,55+1184,82+1157,21+1129,59+1102,86+1075,25+1048,52+1021,80).
Також позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 2351,91 грн., які підлягають задоволенню судом.
Щодо стягнення штрафу та пені, суд зазначає наступне.
Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до п. 6.3.1 Договору, позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 20458,81 грн. та заявлено до стягнення штраф у розмірі 10 % загальної вартості Товару у розмірі 26091,78 грн.
Поряд з цим, суд зазначає, що позивачем при здійснені нарахування пені було допущено помилку щодо визначення строку початку прострочення виконання зобов`язання та вірною сумою стягуваної пені є 18242,80 грн. за період з 29.11.2025р. по 19.02.2026р.
Також судом задовольняються позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 10 % загальної вартості Товару у розмірі 26091,78 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача боргу – 260917,80 грн., пені – 18242,80 грн., штрафу – 26091,78 грн., 10% річних – 5933,20 грн. та інфляційних втрат – 2351,91 грн.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 3762,45 грн. покладаються на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Приватного акціонерного товариства “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” - задовольнити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Дар” (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, 138 км. дороги Одеса-Рені; ЄДРПОУ 32272111) на користь Приватного акціонерного товариства “Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Нахімова, будинок 300; ЄДРПОУ 00278818) борг у розмірі 260917 (двісті шістдесят тисяч дев`ятсот сімнадцять) грн. 80 коп., пеню у розмірі 18242 (вісімнадцять тисяч двісті сорок дві) грн. 80 коп., штраф у розмірі 26091 (двадцять шість тисяч дев`яносто одну) грн. 78 коп., 10% річних у розмірі 5933 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн. 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 2351 (дві тисячі триста п`ятсот одну) грн. 91 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3762 (три тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 45 коп. 
3.В іншій частині позову – відмовити. 

Повне рішення складено 14 травня 2026 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко