УХВАЛА

02 липня 2026 року
м. Київ

справа № 463/11323/25
провадження № 61-8831ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Личаківський районний суд міста Львова постановою від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 звільнив від адміністративної відповідальності і обмежився усним зауваженням. Справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративної правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП закрив.

Львівський апеляційний суд постановою від 15 червня 2026 року відмовив у задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2025 року. Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2025 року повернув особі, яка подала апеляційну скаргу.

01 липня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2026 року у цій справі.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

За змістом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Кромбах проти Франції», заява № 29731/96, від 13 лютого 2001 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно зі статтею 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 184 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 294 КУпАП передбачено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у статті 294 КУпАП відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Подібні висновки викладено в ухвалах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 304/1504/21, від 13 вересня 2022 року у справі № 569/16301/21, від 30 вересня 2022 року у справі № 751/75/22, від 17 травня 2023 року у справі № 336/297/23, від 07 серпня 2023 року у справі № 295/5147/22.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Справа № 463/11323/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не належить до юрисдикції загальних судів, які розглядають цивільні справи за правилами ЦПК. Суди першої й апеляційної інстанцій розглянули цю справу за правилами КУпАП. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду не може переглянути у касаційному порядку оскаржене судове рішення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК, 

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров