Справа №:755/9723/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р.           місто Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
Головуючого судді - Коваленко І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Грищенко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Адвокатського об`єднання «Аксіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:
Позивач, Адвокатське об`єднання «Аксіо» (далі - АО «Аксіо»), звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 457 263,24 грн, з яких: основний борг - 116 000,00 грн, пеня - 230 608,00 грн, 3% річних - 18 954,08 грн, інфляційні втрати - 91 710,16 грн, а також судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та адвокатом Максименко К.М. було укладено Договір про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013. Відповідно до п. 1 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 Адвокат протягом дії даного договору зобов`язується здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги Клієнту, на умовах і в порядку, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з п. З Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 правова допомога надається Клієнту за його письмовим дорученням, що оформляється у вигляді додаткової угоди, проте, якщо це є не можливим та потребує негайного прийняття рішень - за усним дорученням Клієнта або власною ініціативою Адвоката. Відповідно до п. 8 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 розмір та порядок сплати гонорару Адвоката за цим Договором визначається Сторонами в додаткових угодах, враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід Адвоката та витрачений ним час, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини. Згідно з п. 24 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом 12 місяців. Надалі, на підставі додаткових угод № 1 від 31.07.2014, №3 від 31.07.2015, №4 від 31.07.2016 дія договору продовжувалася до 31.07.2019. Крім того, між ОСОБА_1 та адвокатом Максименко К. М. було укладено додаткову угоду №2 від 20.04.2015, відповідно до якої Адвокат зобов`язується здійснювати захист Клієнта в кримінальному провадженні №12014100080000986 від 04.02.2014, а Клієнт зобов`язується сплачувати Адвокату гонорар за надання правової допомоги, вказаної в п. 1 цієї додаткової угоди, в розмірі 5000,00 грн. на місяць. Адвокат Максименко К. М. належним чином виконав свої зобов`язання щодо захисту Клієнта в кримінальному провадженні №12014100080000986 від 04.02.2014: вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05.08.2016 у справі №759/13051/15-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.01.2018 та постановою Верховного Суду від 14.05.2019, ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. З ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення. ОСОБА_1 прийняла надану правничу допомогу. Так, згідно з Актом передачі приймання наданої правової допомоги від 14.05.2019, підписаним між адвокатом Максименко К.М. та ОСОБА_1 , на виконання Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 адвокат надав, а Клієнт прийняв правову допомогу у вигляді здійснення захисту клієнта як підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні №12014100080000986 від 04.02.2014. Загальна тривалість надання правової допомоги становить 49 місяців. Загальна вартість наданої правової допомоги становить 245 000,00 грн., з яких Клієнтом сплачено 8 900,00 грн. Заборгованість Клієнта перед Адвокатом становить 236 100,00 грн. Клієнт не має жодних претензій до Адвоката щодо наданої правової допомоги. У зв`язку зі зміною адвокатом Максименко К. М. форми адвокатської діяльності з індивідуальної на діяльність у формі адвокатського об`єднання, ОСОБА_1 , Максименко К. М. та Адвокатське об`єднання "Аксіо" уклали Договір відступлення права вимоги від 31.10.2019. Згідно з п. 1 Договору відступлення права вимоги від 31.10.2019 Максименко К. М. відступив Адвокатському об`єднанню "Аксіо" право вимагати від ОСОБА_1 , сплати гонорару в сумі 236 100,00 грн. за надану відповідно до Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 правову допомогу у вигляді здійснення захисту як підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100080000986 від 04.02.2014, під час досудового розслідування та судового провадження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Відповідно пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 Договору відступлення права вимоги від 31.10.2019, за цим Договором відступається право вимоги в сумі 236 100,00 грн., розрахунок якого наведено в додатку. Боржник не заперечує проти відступлення Первісним кредитором права вимоги Новому кредитору. У момент підписання даного Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору всі документи на підтвердження права вимоги. У момент підписання цього Договору до Нового кредитора переходять всі права як Кредитора за Договором про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту повного виконання Боржником своїх зобов`язань. На виконання умов укладених договорів ОСОБА_1 сплатила на користь АО "Аксіо" гонорар у загальному розмірі 120 000,00 грн., а саме: 03.12.2019 - 12000,00 грн., 04.12.2019 - 14000,00 грн., 05.12.2019 - 14900,00 грн., 05.12.2019 - 14900,00 грн., 06.12.2019 - 14500,00 грн., 08.12.2019 - 14000,00 грн., 09.12.2019 - 14750,00 грн., 09.12.2019 - 10000,00 грн., 10.12.2019 - 10 950,00 грн. Зазначене підтверджується випискою по банківському рахунку АО "Аксіо" за період з 31.10.2019 по 20.05.2025. Всі вищевказані обставини встановлені у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №759/24227/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, якою стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на надання юридичної допомоги у кримінальному провадженні у розмірі 236 100,00 грн. Оскільки у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №759/24227/19 встановлені обставини щодо ОСОБА_1 та її зобов`язань перед АО "Аксіо", то такі обставини не підлягають доказуванню у даній справі про стягнення заборгованості. Посилаючись на скрутне матеріальне становище, ОСОБА_1 обіцяла АО "Аксіо" сплатити залишок заборгованості в сумі 116 100.00 грн. після того, коли отримає відшкодування, стягнуте постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №759/24227/19. У березні чи квітні 2025 року Державна казначейська служба України перерахувала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 236 100,00 грн., однак остання в усній розмові відмовилася сплачувати заборгованість перед АО "Аксіо". У зв`язку з цим АО "Аксіо" направило ОСОБА_1 досудову вимогу від 09.05.2025 за вих. №25, в якій просило до 16.05.2025 добровільно сплатити заборгованість в сумі 116 000,00 грн. на поточний банківський рахунок НОМЕР_1 в AT "Сенс банк". Вказана досудова вимога була надіслана ОСОБА_1 за останньою відомою адресою місця її проживання - АДРЕСА_1 . Також досудова вимога була направлена ОСОБА_1 на відділення "Нова пошта", що підтверджується експрес-накладною №20451161064944. Крім цього, досудова вимога була направлена ОСОБА_1 у месенджері Viber, Telegram та Whatsapp. Станом на 20.05.2025 ОСОБА_1 не відповіла на досудову вимогу, заборгованість перед АО "Аксіо" не погасила. На підставі Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 та Договору відступлення права вимоги від 31.10.2019, ОСОБА_1 зобов`язана сплати АО "Аксіо" заборгованість за надану правову допомогу, що станом на 20.05.2025, становить 116 000,00 грн. Умовами п. 15 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати гонорару, Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Адвоката пеню в розмірі 0,1% від суми несплаченого гонорару за кожен день прострочення. Останній платіж у сумі 10950,00 грн. ОСОБА_1 сплатила на користь АО "Аксіо" ще 10.12.2019, відтоді залишок заборгованості залишається 116 000,00 грн. АО "Аксіо" здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 11.12.2019 по 20.05.2025. Таким чином загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед АО "Аксіо" становить 457 263,24 грн., з якої: основний борг - 116 000,00 грн.: пеня - 230 608,00 грн.; 3% річних -18 954,08 грн.; інфляційні втрати 91 710,16 грн.
28.05.2025 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
29.05.2025 року, на виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, суддею зроблено запит до органу реєстрації місця проживання відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16.06.2025 року з електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» суддею отримано інформацію про те, що відповідачка ОСОБА_1 з 25.09.2024 року знята з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Причина зняття з місця реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначалась.
17.06.2025 року, на виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, з метою встановлення дійсного місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 , суддею направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
06.08.2025 р. з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 з 25.09.2024 року знята з зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_2 . Причина зняття з місця реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначалась.
У подальшому, а саме: у період з 11.08.2025 року по 24.08.2025 року включно головуючий суддя Коваленко І.В. перебувала у щорічній відпустці.
Період з 25.08.2025 року по 05.09.2025 року був періодом тимчасової непрацездатності головуючого судді Коваленко І.В., у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні.
З метою визначення суб`єктивного складу сторін та перевірки встановлених судом відомостей було зроблено запит від 12.09.2025 та повторно 24.10.2025, 26.11.2025 року до Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про надання інформації (у разі наявності) щодо ОСОБА_1 , а саме: актовий запис про її смерть.
27.11.2025 року (вх.№ЕП-13618) на електронну адресу суду від Київського відділу державної реєстрації смерті Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла відповідь про те, що у відділі не проводилась державна реєстрація смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевірку проведено за період з 01.01.2018 року по теперішній час.
27.11.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Аксіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.
За змістом положень ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
08.12.2025 року в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва відповідач ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками та судову повістку, про що наявна в матеріалах справи її розписка на а.с.67.
21.01.2026 року довідкою секретаря судового засідання знято з розгляду цивільну справу 755/9723/25, у зв`язку з відсутністю електропостачання в Дніпровському районному суді м.Києва. Справу призначено на 24.02.2026 року об 16 год. 00 хв.
24.02.2026 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/9723/25 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Справу призначено на 31.03.2026 року.
27 лютого 2026 року через канцелярію суду відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, у якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
За змістом відзиву відповідач зазначає, що в липні 2013 року між нею та адвокатом Максименко К.М. було укладено договір про надання правової допомоги. На виконання умов цього договору відповідач щомісячно сплачувала адвокату грошові кошти в готівковій формі у розмірі 200-300 доларів США за вказівкою самого адвоката. З початком судових засідань у 2014 році відповідач додатково та окремо оплачувала супровід справи готівковими коштами в аналогічному розмірі (200-300 доларів США за кожне засідання залежно від витраченого часу), що тривало до кінця 2019 року. У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважала, що послуги адвоката оплачені нею в повному обсязі та жодної заборгованості перед ним вона не має. Крім того, відповідач вказала, що після завершення розгляду справи в апеляційному суді вона перенесла серцевий напад. Згодом, під час обговорення з адвокатом Максименко К.М. питання щодо подання позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави, останній повідомив їй про неможливість підтвердження понесених витрат у суді через їх сплату готівкою. Для вирішення цього питання адвокат запропонував внести готівкові кошти в розмірі від 5 000 до 10 000 доларів США на рахунок асоціації (адвокатського об`єднання) для їх подальшого безготівкового перерахування, на що відповідач відмовилася через відсутність коштів. Надалі адвокат Максименко К.М. запропонував самостійно внести власні кошти в розмірі 5 000 доларів США на безготівковий рахунок об`єднання, виставивши відповідачці комісію за таку послугу в розмірі 18%. Перебуваючи у скрутному становищі, вона змушена була погодитися та передала адвокату готівкою 900 доларів США. За твердженням відповідача, після подання позову про відшкодування шкоди адвокат Максименко К.М. особисто в судові засідання не з`являвся, залучивши іншу особу, за участь якої ОСОБА_1 додатково сплачувала по 1 500 грн за кожне судове засідання. Після отримання у квітні 2025 року грошових коштів за рішенням суду про відшкодування шкоди з держави, відповідач добровільно передала Максименко К.М. ще 1 000 доларів США. ОСОБА_1 наголошує, що під час співпраці з адвокатом повністю довіряла йому, через що підписувала численні документи за його вказівкою без ознайомлення з їхнім змістом («не читаючи»). Про існування та підписання Акту передачі-приймання наданої правової допомоги від 14.05.2019 вона дізналася лише після отримання копії цієї позовної заяви. Додатково у відзиві відповідач послалася на норми ст. 625 ЦК України та зазначила, що з 24 лютого 2022 року в Україні у зв`язку з введенням воєнного стану діє спеціальний мораторій, який звільняє боржників від цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань, а також від обов`язку сплати неустойки, пені та штрафів на весь період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.
13.03.2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Максименко К.М. подав відповідь на відзив. АО «Аксіо» зазначило, що з усіх наведених обставин визнає лише факт укладення договору в липні 2013 року, а решту доводів вважає неправдивими та спрямованими на уникнення відповідальності. На підтвердження своїх заперечень ОСОБА_1 не надала жодних доказів, водночас її заборгованість перед АО "Аксіо" підтверджена документально та встановлена у постанові Верховного Суду. Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було власноручно підписано (що нею не заперечується) Акт передачі приймання наданої правової допомоги від 14.05.2019, яким підтверджено її заборгованість перед адвокатом Максименком К. М. у сумі 236 100,00 грн. Крім того, ОСОБА_1 було власноручно підписано (що нею не заперечується) Договір відступлення права вимоги від 31.10.2019, згідно з яким Максименко К. М. відступив АО "Аксіо" право вимагати від ОСОБА_1 сплати гонорару в сумі 236 100,00 грн за надану правову допомогу. Боржник не заперечує проти відступлення Первісним кредитором права вимоги Новому кредитору (п. 3 Договору). ОСОБА_1 сплатила на користь АО "Аксіо" гонорар лише частково, у загальному розмірі 120 000,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку АО "Аксіо" за період з 31.10.2019 по 20.05.2025. Цим вона фактично вчинила дії, що свідчить про визнання свого боргу. У грудні 2019 р. ОСОБА_1 особисто звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на свою користь 2 086 500,00 грн в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди та 236 100,00 грн в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги (справа №759/24227/19). Усі вищевказані обставини встановлені у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №759/24227/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, якою стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на надання юридичної допомоги у кримінальному провадженні у розмірі 236 100,00 грн. Оскільки у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №759/24227/19 встановлені обставини щодо ОСОБА_1 та її зобов`язань перед АО "Аксіо", то такі обставини не підлягають доказуванню у даній справі про стягнення заборгованості. З вищевикладеного вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед АО "Аксіо" в сумі 116 000,00 грн є документально підтвердженою, а також встановленою постановою Верховного Суду. Посилання ОСОБА_1 на дію мораторію, відповідно до якого вона звільняється від відповідальності на період воєнного стан є голослівним та не обґрунтованим жодними нормами матеріального права. Ймовірно, відповідачка помилково посилається на п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України. Вказана норма передбачає звільнення від відповідальності за ст. 625 ЦК України та від сплати неустойки виключно для позичальників за договорами, відповідно до яких було надано кредит (позику). Договір про надання правової допомоги не є кредитним договором, тому вказаний мораторій до спірних правовідносин не застосовується. Звертають увагу, що пеня в сумі 230 608,00 грн, 3% річних в сумі 18 954,08 грн, інфляційні втрати у сумі 91 710,16 грн, що нараховані на суму заборгованості, були розраховані лише з 11.12.2019 (наступного дня після останньої сплати гонорару), а тому навіть не враховують більш ранніх періодів. При цьому АО "Аксіо" зобов`язується відмовитися від позовних вимог про стягнення пені та 3% річних, якщо ОСОБА_1 погасить заборгованість в сумі 116 000,00 грн та відшкодує інфляційні втрати у сумі 91 710,16 грн до наступного судового засідання. 
31.03.2026 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у даній справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 31.07.2013 року між ОСОБА_1 та адвокатом Максименком К.М. укладено Договір про надання правової допомоги №9.
Відповідно до п. 1 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013, Адвокат протягом дії даного договору зобов`язується здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги Клієнту, на умовах і в порядку, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Згідно з п. 3 Договору про надання правової допомоги №9 від 51.07.2013, правова допомога надається Клієнту за його письмовим дорученням, що оформляється у вигляді додаткової угоди, проте, якщо це є не можливим та потребує негайного прийняття рішень - за усним дорученням Клієнта або власною ініціативою Адвоката. 
Відповідно до п. 8 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013, розмір та порядок сплати гонорару Адвоката за цим Договором визначається Сторонами в додаткових угодах, враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід Адвоката та витрачений ним час, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини. 
Згідно з п. 24 Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом 12 місяців. 
Надалі, на підставі додаткових угод № 1 від 31.07.2014, №3 від 31.07.2015, №4 від 31.07.2016 дія договору продовжувалася до 31.07.2019. 
Крім того, 20.04.2015 між ОСОБА_1 та адвокатом Максименко К.М. укладено додаткову угоду №2, відповідно до якої Адвокат зобов`язався здійснювати захист Клієнта в кримінальному провадженні №12014100080000986 від 04.02.2014, а Клієнт зобов`язався сплачувати Адвокату гонорар за надання правової допомоги, вказаної в п. 1 цієї додаткової угоди, в розмірі 5000,00 грн на місяць.
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05.08.2016 у справі №759/13051/15-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.01.2018 та постановою Верховного Суду від 14.05.2019, ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення. 
Згідно з Актом передачі приймання наданої правової допомоги від 14.05.2019, підписаним між адвокатом Максименко К.М. та ОСОБА_1 , на виконання Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 адвокат надав, а Клієнт прийняв правову допомогу у вигляді здійснення захисту клієнта як підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні №12014100080000986 від 04.02.2014. Загальна тривалість надання правової допомоги становить 49 місяців. Загальна вартість наданої правової допомоги становить 245 000,00 грн., з яких Клієнтом сплачено 8 900,00 грн. Заборгованість Клієнта перед Адвокатом становить 236 100,00 грн. Клієнт не має жодних претензій до Адвоката щодо наданої правової допомоги. 
У зв`язку зі зміною адвокатом Максименко К.М. форми адвокатської діяльності з індивідуальної на діяльність у формі адвокатського об`єднання, ОСОБА_1 , Максименко К.М. та Адвокатське об`єднання "Аксіо" уклали Договір відступлення права вимоги від 31.10.2019. 
Згідно з п. 1 Договору відступлення права вимоги від 31.10.2019 Максименко К.М. відступив Адвокатському об`єднанню "Аксіо" право вимагати від ОСОБА_1 , сплати гонорару в сумі 236 100,00 грн. за надану відповідно до Договору про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013 правову допомогу у вигляді здійснення захисту як підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100080000986 від 04.02.2014, під час досудового розслідування та судового провадження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. 
Відповідно пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 Договору відступлення права вимоги від 31.10.2019, за цим Договором відступається право вимоги в сумі 236 100,00 грн., розрахунок якого наведено в додатку. Боржник не заперечує проти відступлення Первісним кредитором права вимоги Новому кредитору. У момент підписання даного Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору всі документи на підтвердження права вимоги. У момент підписання цього Договору до Нового кредитора переходять всі права як Кредитора за Договором про надання правової допомоги №9 від 31.07.2013. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту повного виконання Боржником своїх зобов`язань. 
На виконання умов укладених договорів ОСОБА_1 сплатила на користь АО "Аксіо" гонорар у загальному розмірі 120 000,00 грн., а саме: 03.12.2019 - 12000,00 грн., 04.12.2019 - 14000,00 грн., 05.12.2019 - 14900,00 грн., 05.12.2019 - 14900,00 грн., 06.12.2019 - 14500,00 грн., 08.12.2019 - 14000,00 грн., 09.12.2019 - 14750,00 грн., 09.12.2019 - 10000,00 грн., 10.12.2019 - 10 950,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку АО "Аксіо" за період з 31.10.2019 по 20.05.2025. 
Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №759/24227/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України у м.Києві: з Державного бюджету України на її користь стягнуто 236 100,00 грн витрат на правничу допомогу.
АО "Аксіо" направило ОСОБА_1 досудову вимогу від 09.05.2025 за вих. №25, в якій просило до 16.05.2025 добровільно сплатити заборгованість в сумі 116 000,00 грн. на поточний банківський рахунок НОМЕР_1 в AT "Сенс банк". 
Вказана досудова вимога надсилалась ОСОБА_1 за останньою відомою адресою місця її проживання - АДРЕСА_1 . Також досудова вимога надсилалась ОСОБА_1 на відділення "Нова пошта", що підтверджується експрес-накладною №20451161064944. Крім цього, досудова вимога надсилалась ОСОБА_1 у месенджері Viber, Telegram та Whatsapp. 
Станом на 20.05.2025 ОСОБА_1 не відповіла на досудову вимогу, заборгованість перед АО "Аксіо" не погасила.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Положеннями ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, утому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оцінюючи твердження відповідача про те, що вона протягом 2013-2019 років розраховувалась готівкою в доларах, документи підписувала «не читаючи», а Акт від 14.05.2019 був лише елементом «схеми» для суду, суд повністю погоджується з аргументами позивача, викладеними у відповіді на відзив, та відхиляє заперечення відповідача з таких підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Реальність наданих послуг, законність Договору відступлення вимоги та наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АО «Аксіо» в сумі 236 100,00 грн чітко встановлені Постановою Верховного Суду від 21.06.2023.
Відповідачка особисто скористалася цими документами для отримання реальних грошових коштів з Державного бюджету України. Твердження у відзиві про те, що Акт є неукладеним або штучним, суперечать принципу добросовісності (ст. 3 ЦК України), оскільки особа не може заперечувати у судовому спорі з кредитором ті обставини, які вона раніше офіційно використовувала на свою користь у спорі з державою. Будь-яких письмових доказів (розписок, квитанцій) на підтвердження повернення залишку боргу відповідач суду не надала. Здійснення нею безготівкових платежів на суму 120 000,00 грн у грудні 2019 року свідчить про фактичне визнання боргу.
Таким чином, вимога про стягнення основного боргу в сумі 116 000,00 грн є законною та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та оцінки воєнного мораторію.
Позивач здійснив розрахунок штрафних санкцій та передбачених законом компенсацій за період з 11.12.2019 по 20.05.2025. Відповідач заявляє про звільнення від відповідальності на підставі мораторію. Позивач у відповіді на відзив заперечує проти застосування мораторію, посилаючись на те, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосується виключно кредитних договорів.
Суд не погоджується з позицією позивача щодо незастосування мораторію та частково погоджується з аргументами відповідача з огляду на таке.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України й діє станом на день розгляду справи.
17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Хоча буквальний зміст норми згадує терміни «позичальник» та «кредитодавець», судова практика, керуючись засадами справедливості та метою впровадження мораторію (захист майнового стану громадян під час війни), застосовує аналогію закону до ширшого кола грошових зобов`язань громадян, за якими виникло прострочення платежів перед суб`єктами господарювання. Нарахування за ст. 625 ЦК України та пеня за своєю правовою природою є мірою цивільно-правової відповідальності за порушення строків. Законодавець повністю виключив таку відповідальність на час війни для фізичних осіб.
Водночас, суд відхиляє вимогу відповідача про повну відмову у стягненні цих сум. Прострочення виконання зобов`язання з боку ОСОБА_1 почалося з 11.12.2019 - задовго до запровадження воєнного стану. Норми щодо воєнного мораторію не мають зворотної сили в часі. Тому позивач має право на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 11.12.2019 по 23.02.2022 (включно, до дня введення воєнного стану). 
У нарахуваннях за період з 24.02.2022 по 20.05.2025 суд відмовляє через пряму дію Закону, а саме: п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Заява позивача у відповіді на відзив про готовність відмовитися від пені та 3% річних не має процесуального значення, оскільки відповідачка борг до засідання не погасила. 
Обґрунтування та судовий перерахунок нарахувань за період з 11.12.2019 по 23.02.2022 включно (806 днів), тобто до впровадження мораторію щодо застосування ст.625 ЦК України у період дії воєнного стану.
Здійснюючи перерахунок заявлених позивачем сум, суд керується визначеною законом методологією та правовими позиціями Верховного Суду щодо обрахунку інфляційних та річних втрат.
Щодо нарахування пені.
Відповідно до умов пункту 15 укладеного договору, розмір пені визначено у фіксованому відсотку - 0,1% від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення. Зважаючи на те, що відповідачкою під час розгляду справи не було заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки (ч. 3 ст. 267 ЦК України), суд здійснює розрахунок пені за весь заявлений безмораторний період прострочення (806 днів). Оскільки дане нарахування є договірною санкцією і не прив`язане до облікової ставки НБУ, сума пені за 806 днів прострочення становить: Пеня = (сума заборгованості) х (розмір пені, зазначений в договорі) х (кількість днів прострочення) = 116 000,00 грн. х 0,1% х 806 = 93 496,00 грн.
Щодо нарахування 3% річних.
Розрахунок здійснюється за загальноприйнятою судовою формулою відповідальності за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України), де сума боргу множиться на річний відсоток та на кількість днів прострочення, після чого ділиться на кількість днів у році. З урахуванням календарної кількості днів у кожному періоді (зокрема, високосного 2020 року), розрахунок становить: Сума 3% річних = (сума заборгованості) х 3% х (кількість днів прострочення) / кількість днів у році = 116 000,00 грн. х 3% х 806 / 365 (з урахуванням високосного року) = 7 675,07 грн.
Щодо інфляційного збільшення боргу.
Розрахунок інфляційних втрат здійснюється шляхом множення суми основного боргу на сукупний індекс інфляції за період з 11.12.2019 по 23.02.2022 (включно), визначений на підставі офіційних індексів Державної служби статистики України, з урахуванням пропорційного (поденного) розрахунку індексу інфляції за неповний перший місяць прострочення (грудень 2019 року): Інфляційне збільшення = (сума заборгованості х сукупний індекс інфляції) - сума заборгованості = (116 000,00 грн х 1,1864365) - 116 000,00 грн = 21 626,63 грн. 
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову Адвокатського об`єднання «Аксіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (52,22%) у сумі 3 581,74 грн. 
Керуючись статтями 3, 11, 202, 509, 526, 527, 530, 612, 625, 626, 629 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Адвокатського об`єднання «Аксіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Аксіо» заборгованість у загальному розмірі 238 797,70 грн (двісті тридцять вісім тисяч сімсот дев`яносто сім гривень 70 копійок), з яких: основний борг - 116 000,00 грн; пеня за період з 11.12.2019 по 23.02.2022 - 93 496,00 грн; 3% річних за період з 11.12.2019 по 23.02.2022 - 7 675,07 грн; інфляційні втрати за період з 11.12.2019 по 23.02.2022 - 21 626,63 грн, що разом становить.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.02.2022 по 20.05.2025 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Аксіо» судовий збір у розмірі 3 581,74 грн (три тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня 74 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Учасники справи:
Позивач: Адвокатське об`єднання «Аксіо», код ЄДРПОУ 40723508, просп. Перемоги, 2, кв.75, м.Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складений 21 травня 2026 року.
С у д д я :