Справа № 304/1921/25 Провадження № 2/304/258/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року 	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.
при секретарі: Кибза М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Перечин цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області (місце знаходження за адресою: м.Перечин пл.Народна, 16 Ужгородського району Закарпатської області) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Перечинського районного суду Закарпатської області з позовом до Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка  ОСОБА_1  зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Та позивачка вказує, що вона, як спадкоємиця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , прийняла спадщину за матір`ю, так як постійно проживала з нею на день її смерті у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначає, що за матір`ю більше спадщини ніхто не приймав, так як ніхто, окрім неї, з ОСОБА_2 не проживав на час її смерті, заяв про прийняття спадщини ніхто із можливих спадкоємців не подав, що стверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 82316404 від 25.08.2025, де вказано про відсутність інформації щодо спадкової справи та свідоцтв про право на спадщину за ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка вказує, що окрім неї, дітей у матері ОСОБА_2 , не було. ЇЇ чоловік, батько позивачки ОСОБА_3 помер у 2019 році, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про одруження батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 14.11.1998 року.
Також зазначає, що батьки матері померли до неї - батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвами про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 , свідоцтвом про народження матері від 10.10.1978 року НОМЕР_6 , вказаним свідоцтвом про одруження матері з ОСОБА_3 . 
Позивачка ОСОБА_1 вказує, що спадковим майном, що залишилося після смерті її матері є житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який побудований у 1990 році батьком матері, дідом позивачки ОСОБА_5 , та який належав йому на праві власності, та який мати ОСОБА_2 успадкувала за ним. Проте, батько матері за життя не отримав правовстановлюючого документу на будинок та не зареєстрував право власності на нього. На час побудови будинку не було передбачено отримання правовстановлюючого документу на будинки, побудовані в селах. 
Як вказує позивачка, про належність будинку ОСОБА_5 підтверджується випискою з погосподарської книги від 02.07.2025 року №63/06-21, наданою Перечинською міською радою Закарпатської області, згідно якої забудовником та головою дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за яким закріплений особовий рахунок на житловий будинок, забудова будинку – 1990 рік. 
Як зазначає позивач, право власності на вказаний будинок не зареєстроване, що стверджується архівною довідкою Перечинської міської ради №322/14-11 від 03.07.2025 року про відсутність інвентаризаційної справи щодо ресстрації вказаного житлового будинку, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №440793823 від 25.08.2025 року про відсутність відомостей щодо вказаного будинку. 
За її замовленням 06 серпня 2025 виготовлений технічний паспорт на вказаний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Згідно технічного паспорта будинок побудований 1990 році. Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд на 06.08.2025 становить 308072 грн.
Також зазначає позивачка, що батько матері заповіту не залишив. Мати, як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла спадщину за своїм батьком, так як постійно на день його смерті проживала разом з ним, що стверджується відомостями про осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.02.2019 року по 26.02.2019, наданих Перечинською міською радою за №169/14-11 від 02.07.2025 та згідно вказаних відомостей, за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У позові вказує, що заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не подав, що стверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №82316291 від 25.08.2025 року, де вказано про відсутність інформації щодо спадкової справи та свідоцтв про право на спадщину за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивачка вказує, що окрім матері, дітей у її батька ОСОБА_5 , не було. Дружина ОСОБА_5 , мати матері позивачки (бабуся) ОСОБА_6 померла до нього - ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується свідоцтвом про її смерть від 22 лютого 2011 серії НОМЕР_5 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00052211192 від 04 липня 2025 року про реєстрацію шлюбу батьків матері - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . 
Позивачка також зазначає, що для оформлення спадкування за матір`ю ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище будинок, вона звернулася до нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаш В.І. Однак, оскільки відсутні документи, які посвідчують право власності на будинок АДРЕСА_1 , та право власності на вказаний будинок не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нотаріус не може оформити спадкування будинку та видати свідоцтво про право на спадщину на нього, при цьому нотаріус роз`яснив, що для вирішення питання про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, їй потрібно звернутися до суду, що стверджується листом нотаріуса від 25 серпня 2025 року №48/02-14. 
Вищевказані обставини є підставою для звернення позивачки ОСОБА_1 з даним позовом до суду, та у пред`явленому позові ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зарічово Ужгородського району Закарпатської області.
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі №304/1921/25, за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, з викликом сторін. Витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та які мешкали за адресою: АДРЕСА_1 .
27.01.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі №304/1921/25 та справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце проведення розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву ОСОБА_1 з проханням розглянути справу без її участі, за наявними у справі доказами. Заявлені нею позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Заяв, доповнень, уточнень до раніше заявлених позовних вимог не має, додаткових клопотань не заявлено.
Представник відповідача Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про день і час його проведення сторона позивача була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте до суду подано міським головою Перечинської міської ради заяву з проханням розглянути справу № 304/1921/25 без участі представника відповідача. Вказують також у поданій заяві, що Перечинська містка рада не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 . Інших заяв, доповнень, клопотань, будь-яких заперечень проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог відповідачем не подано, правом подачі відзиву відповідач не скористався.
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи № 304/1921/25, з`ясувавши обставини у цій справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 та відповідно до якого, в графі «батько» вказано ОСОБА_3 , а матір`ю – ОСОБА_2 , та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи.
12.11.2024 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , та після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_9 на прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 , виданим 12.11.2024 Перечинським відділом ДРАЦСу в Ужгородському районі Закарпатської області та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи. 
ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 43 роки помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , батько позивачки ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Перечинським відділом ДРАЦСу в Ужгородському районі Закарпатської області від 09.07.2019 року, за актовим записом №118, та копія якого є в матеріалах справи.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 44 роки померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати позивачки ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Перечинським відділом ДРАЦСу в Ужгородському районі Закарпатської області від 17.02.2023 року, за актовим записом №41, та копія якого є в матеріалах справи.
З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 вбачається, що 14.11.1998 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 та після реєстрації шлюбу дружина змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_13 на прізвище « ОСОБА_14 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_9 , виданим 14.11.1992 виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 8 та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 та її батьком у вказаному свідоцтві вказано ОСОБА_5 , а матір`ю – ОСОБА_6 .
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 00052211192 від 04.07.2025 року вбачається, що 09.08.1975 року виконкомом Зарічівської сільської ради зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_15 та після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_16 » змінено на « ОСОБА_17 ». 
ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 54 роки померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 22.02.2011 року, копія якого є в матеріалах даної справи.
ІНФОРМАЦІЯ_13 у віці 64 роки помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 від 26.02.2019 року, копія якого є в матеріалах даної справи. 
Отже, позивачка є онукою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Згідно виписки з погосподарської книги № 13 за 2011-2015 рр., виданої Зарічівським старостинським округом Перечинської міської ради вбачається, що у погосподарському обліку дійсно закріплений особовий рахунок № НОМЕР_11 за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Забудовником та головою дворогосподарства був ОСОБА_5 , рік забудови житлового будинку - 1990 рік. За дворогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0700 га. 
Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади від 25.08.2026 року, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована з 12.11.1999 року за адресою: АДРЕСА_1 .
З відомостей, наданих Перечинською міською радою за вих.№169/14-11 від 02.07.2025 вбачається, що за період з 22.02.2019 року по 26.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованими особами значаться: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в період з 15.04.1998 року по 04.04.2019 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 23.01.1996 року по 17.02.2023 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 12.10.1999 року по теперішній час.
Відомостями, наданими Перечинською міською радою за вих.№170/14-11 від 02.07.2025 року підтверджується, що за період з 15.02.2023 року по 17.02.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 23.01.1996 року по 17.02.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 12.10.1999 року по теперішній час.
Приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Маріаш В.І надано суду відповідь за вих.№51/01/16 від 16.09.2025 року, з якої вбачається, що спадкові справи за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не заводилися.
На усне звернення позивачки ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Маріаш В.І. листом №48/02-14 від 25.08.2025, було ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері позивачки – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та який остання успадкувала за своїм батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , прийнявши спадщину після його смерті, але не оформивши своїх спадкових прав, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавиці ОСОБА_2 чи її батька ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно та відсутні відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 
З архівної довідки № 322/14-11 від 03.07.2025 року, виданої Перечинською міською радою вбачається, що в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» відсутня інвентаризаційна справа щодо реєстрації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.08.2025 року, відомості про у вказаному Реєстрі про реєстрацію об`єкту нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.
06.08.2025 ФОП ОСОБА_18 виготовлений технічний паспорт на вказаний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та з технічного паспорта слідує, що вказаний житловий будинок має загальну площу приміщень 176,4 кв.м., житлову площу приміщень 68,9 кв.м. (чотири житлові кімнати), допоміжна (нежитлова) площа складає 105,7 кв.м. 
Як вбачається з зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 06.08.2025 становить 308072 грн. 
З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку.
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. 
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220, ст.1216 ЦК України).
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.
Відповідно до приписів ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. 
Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно вимог ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.
Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).
Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).
В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).
Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.
Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.
Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.
Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.
Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишилось спадкове майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , головою дворогосподарства якого він являвся, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданої Зарічівським старостинським округом Перечинської міської ради та вказаний житловий будинок після його смерті успадкувала його донька – ОСОБА_19 , матір позивачки, оскільки проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 за вищевказаною адресою на день його смерті, таким чином ОСОБА_2 прийняла спадщину, однак не оформивши своїх спадкових прав.
15 лютого 2023 року відкрилась спадщина за законом після смерті матері позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . Та позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи могли б претендували на неї, під час розгляду даної справи судом не встановлено.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Водночас, застосуванню підлягає законодавство, що регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку.
Як вже зазначалося, згідно погосподарської книги, головою дворогосподарства будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за яким закріплений особовий рахунок № НОМЕР_11 на вказаний житловий будинок (рік забудови 1990). У вказаному будинку з ним проживала його дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 №1/5 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається також рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Однак, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, спадкодавець своє право власності в органах Бюро технічної інвентаризації не оформив.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України №56 від 13.12.1995 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).
Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно за наявності акту органу влади, що підтверджує право власності, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Враховуючи, що мати позивачки ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 (дідуся позивачки), але не оформила своїх спадкових прав та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавців на нерухоме майно, позивачка не може оформити своє право власності на нього.
Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину чи претендували на неї, відповідач, як орган місцевого самоврядування, на території якої знаходиться спадкове майно, є належним відповідачем у справі.
Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, приймаючи до уваги ті обставини, що прийняттям спадщини позивачкою, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, інші спадкоємці відсутні та, відповідно інших осіб, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , судом не встановлено, повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 304/1921/25 та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. 
Обраний позивачкою спосіб захисту права - визнання права власності, є ефективним, право позивачки ОСОБА_1 підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити у повному обсязі за вищенаведеними підставами.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Натомість саме бездіяльність спадкодавця щодо не проведення державної реєстрації права власності в установленому законом порядку на спадкове майно є підставою для виникнення спору.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по даній справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою ОСОБА_1 при зверненні до суду, в сумі 3081,00 грн. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось за окремою заявою вимог про відшкодування понесених нею судових витрат за рахунок відповідача у цій справі, тому на підставі ст.13 ЦПК України, керуючись такими засадами цивільного судочинства як справедливість та верховенство права, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача.
Судові витрати у виді судового збору необхідно покласти на позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 316-319, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2,10, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_12 ) - право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Перечинський районний суд Закарпатської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.
Повне рішення складено 24.04.2026 року.

Суддя
Перечинського районного суду
Закарпатської області       Ю.В. СИДОРЕНКО