Справа № 307/691/26 
Провадження № 2/302/282/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі судді Повідайчика О.І., розглянувши в залі судових засідань в селищі Міжгір`я Закарпатської області, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі – ТОВ «Санфорд Капітал», позивач, кредитор) звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 27 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі – ПАТ «Ідея Банк», Банк, Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позичальниця, відповідачка) було укладено кредитний договір № Z06.00113.004263409, відповідно до якого Кредитодавець надав позичальниці кредит у сумі 33 627,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2 917,41 грн, строком на 18 місяців. Договором було передбачено сплату процентів з річною змінюваною процентною ставкою, яка на день укладення Кредитного договору становила 21,99% річних. Банк свої зобов`язання виконав, надавши кредит і сплативши страховий платіж у визначених сумах. Позичальниця свої зобов`язання виконала лише частково, станом на дату позову сплатила банку тільки 28 694,44 грн. Відтак станом на 27.02.2020 у позичальниці сформувалась заборгованість перед банком за договором у сумі 30 343,07 грн, з яких: 17 777,23 грн – основний борг та 12 565,84 грн – відсотки. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонаті» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого банком було передано, а останнім було прийнято, зокрема, й право вимоги до відповідачки за договором № Z06.00113.004263409 від 27.08.2018. ТОВ «Сонаті» 29 грудня 2023 року уклало договір факторингу № 29/-23 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», відповідно до якого позивач набув, зокрема й право вимоги до відповідачки за договором № Z06.00113.004263409 від 27.08.2018. Позивач не здійснював донарахування відсотків за довго ром, водночас за період з 28.02.2020 по 23.02.2022, на підставі ст. 625 ЦК України, з урахуванням приписів п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України нарахував інфляційні втрати в сумі 5 765,52 грн і 3% річних – 1 811,01 грн. Відтак просив стягнути на його користь заборгованість у сумі 37 919,60 грн, з яких: 17 777,23 грн – основний борг, 12 565,84 грн – відсотки, 5 765,52 грн – інфляційні втрати і 1 811,01 грн – 3 % річних, а також на відшкодування понесених судових витрат: 2 662,40 грн зі сплати судового збору та 7 200,00 грн – на професійну правничу допомогу.
Представник позивача клопотав у першій заяві по суті про розгляд справи за правилами спрощеного провадження за відсутності представника позивача
17 березня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Міжгірського районного суду із Тячівського районного суду Закарпатської області. Ухвалою судді від 23 березня 2026 року було відкрито провадження в справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
06 квітня 2026 року до суду, через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представниці відповідачки – адвокатки Гренджі В.Ю. У вказаному відзиві представниця відповідачки визнає факт укладення договору та виконання його з боку банку визнає суму основного боргу. Водночас стверджує, що позивач звернувся до суду з цим позовом зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Представниця відповідачки заявляє про односторонність і неправильність нарахування відсотків за договором та протиправність нарахування інфляційних втрат і 3% річних, посилаючись при цьому на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники не подавали.
Враховуючи позиції сторін, суд вирішив провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Оглянувши заяви по суті справи, вивчивши доводи представників сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах докази, перевіривши їх на відповідність критеріям належності, допустимості, достовірності й достатності у взаємозв`язку, з врахуванням визнаних сторонами фактичних обставин справи, з`ясувавши суть і правове регулювання спірних правовідносин – суд встановив такі фактичні обставини справи й дійшов таких висновків.
27 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали в простій письмовій формі кредитний договір №Z06.00113.004263409. 
Пунктом 1.1. Кредитного договору передбачено, що банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33 627,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. У пункті 1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 18 місяців з дня підписання Договору, тобто до 27.02.2020 включно. Пунктом п.1.3. і 1.4. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 21,99% річних. Згідно до п.2.5. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору Позичальник повертає кредит разом з процентами в 18 щомісячних внесках згідно Графіку щомісячних платежів. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "СК "УНІКА Життя" договір від 27.08.2018 добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 2 917,41 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. За умовами Кредитного договору, а саме п.1.13., Позичальник доручив Банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу.
Пунктом 1.8. встановлено обов`язок банку повідомляти позичальника про зміну розміру процентної ставки та надіслання Позичальнику нового Графіка щомісячних платежів за кредитним договором листом без внесення змін (доповнень) до Договору не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з як почне діяти нова ставка.
Пунктом 1.11. Договору передбачено, що за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе:- надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.
Відповідно до пункту 1.14. Договору Банк відкриває Позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг Саrd Blanche Blue Stагt lD ІNS, що обслуговуються на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб 
Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 18 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № НОМЕР_1 в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1 ) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього Договору, 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). 2.2. погашення простроченої заборгованості за цим договором (крім штрафних санкцій) здійснюється шляхом списання Банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на рахунок обліку заборгованості. Погашення іншої заборгованості здійснюється в терміни погашення заборгованості визначені Графіком щомісячних платежів.
Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 33 627,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ "СК "УНІКА Життя" страховий платіж від імені Позичальника в сумі 2 917,41 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Позичальника, а також відповідним ордером-розпорядженням на перерахування коштів.
16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу видану розпорядженням Нацкомфінпослуг № 1250 від 09.06.2020. 
Відповідно до п.2.1. зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.5.1 договору факторингу №16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором). Пункт 5.2. договору факторингу №16/11-23 визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. 
Відповідно до п.4.1. договору факторингу №16/11-23 Фактор виконав свої зобов`язання перед Клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: -- платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 на суму 200 000,00 грн; платіжна інструкція № 608 від 17.11.2023 на суму 2 795 777,00 грн. Також Клієнт і Фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований Реєстр Боржників. Відтак Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00113.004263409 від 27.08.2018.
Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРДКАПІТАЛ»(Фактор) договір факторингу №29/12-23. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу, видана згідно рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України №21/1311 від 11.09.2020 року. Отже, відступлення права вимоги відбулось законно з урахуванням ч.2 ст.18 Закону України «Про споживче кредитування». 
Згідно п.2.1. вказаного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Умови оплати, визначені п.4.1. вказаного договору, повністю виконані Фактором, що підтверджується відповідними платіжними документами:- платіжна інструкція № 13 від "29" грудня 2023 р. на суму 30 000,00 грн;---- платіжна інструкція № 1 від "28" лютого 2024 р. на суму 500 000,00 грн; платіжна інструкція № 3 від "29" лютого 2024 р. на суму 1 900 000,00 грн; платіжна інструкція № 4 від "29" лютого 2024 р. на суму 403 447,18 грн; платіжна інструкція № 5 від "29" лютого 2024 р. на суму 100 000,00 грн., а разом на суму 2 933 447,18 грн. 
Відповідно до п.5.1. договору факторингу №29/12-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00113.004263409 від 27.08.2018. 
З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.00113.004263409 від 27.08.2018, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить:- заборгованість за основним боргом в сумі 17 777,23 гривень;- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 12 565,84 гривень, що разом становить 30 343,07 гривень. Позивач стверджував, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги – 16.11.2023. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 зроблено висновок про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Сторонами погоджено всі істотні умови договору, він підписаний сторонами, відтак суд установив виникнення між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 договірних відносин на підставі зазначеного договору.
Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів.
За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 598, 599 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 1, 4 ст.631 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
З банківської виписки від 16.11.2024 слідує, що Банк здійснив видачу кредиту на користь відповідачки в сумі 33 627,00 грн згідно кредитного договору №Z06.00113.004263409 від 27.08.2018. З вказаної суми Банк, відповідно до узгоджених умов договору, здійснив сплату суми 2 917,41 грн страхового платежу та суму 30 709,59 грн надав у безпосереднє розпорядження відповідачки.
Відтак суд констатує, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором, які отримані останньою у передбачений Кредитним договором спосіб, відтак між сторонами виникли зобов`язальні відносини на підставі укладеного договору.
Позивач стверджував, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги – 16.11.2023. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Водночас позивач нарахував і вимагає сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 28.02.2020 і до 23.02.2022, які за його розрахунком становлять:- інфляційні втрати в сумі 5 765,52 гривень; - три проценти річних в сумі 1 811,01 гривень.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суду належить з`ясувати обсяг відступлених прав вимог, з врахуванням загальновизнаного принципу приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам (див. постанову Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100).
Відповідно до виписки від 16.11.2023 суд висновує, що з укладенням договору та його виконанням з боку Банку, у відповідачки безумовно виник обов`язок сплатити суму основного боргу в розмірі 33 627,00 грн у погоджені сторонами строки. Окрім обов`язку повернення суми основного боргу договором передбачено сплату відсотків, а також щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Перевіряючи обґрунтованість нарахованих відсотків, та керуючись пунктами 1.2-1.7 договору суд висновує, що станом на дату його укладення змінювана річна відсоткова ставка становила 21,99%. З врахуванням п. 1.8 договору, зважаючи на відсутність відомостей про зміну річної відсоткової ставки впродовж дії договору суд констатує, що вказана відсоткова ставка була незмінною.
З метою встановлення розміру й обґрунтованості щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості належить звернути увагу, що кредитним договором не було визначено розмір цієї плати у відсотковому відношенні від суми виданого кредиту або залишку заборгованості, натомість зазначено фіксовані суми в графіку щомісячних платежів. При цьому в п. 5.9 кредитного договору зазначено, що базою для нарахування зазначеної плати є початкова сума кредиту.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів, які є платою за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми відповідних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) та в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19.
Окремо суд зауважує, що відповідно до п. 1.14 Банк відкрив відповідачці банківський поточний рахунок, який обслуговується на умовах Договору комплексного обслуговування фізичних осіб.
На підставі наведеного відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними положення кредитного договору, якими установлено плату за обслуговування кредитної заборгованості. Відтак банк неправомірно здійснював зарахування частини сплачених відповідачкою коштів як плату за обслуговування кредиту.
Відповідно до п. 2.5 договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт»
Пунктом 2.1. договору регламентовано, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 18 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № НОМЕР_2 в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1 ) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього Договору, 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Відповідно до п 2.2. договору погашення простроченої заборгованості за цим договором (крім штрафних санкцій) здійснюються шляхом списання Банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на рахунок рахунок обліку заборгованості. Погашення іншої заборгованості здійснюються в терміни погашення заборгованості визначені Графіком щомісячних платежів. 
Аналізуючи положення п. 2.1.-2.3. щодо порядку здійснення погашення заборгованості за кредитними договором і черговості зарахування здійснених платежів, у взаємозв`язку з передбаченим п.3.2.2. правом позичальника достроково повернути всю суму кредиту або її частину, суд висновує, що у випадку здійснення позичальником сплати грошових коштів у сумах, які перевищують прострочену та строкову заборгованість – сума перевищення зараховується як дострокове погашення суми кредиту (основного боргу).
З умов договору слідує, що погашення кредиту здійснювалось в порядку ануїтету, з визначенням рівних сум платежів впродовж строку кредитування.
З банківської виписки у взаємозв`язку з графіком платежів та вказаними вище положеннями договору слідує, що позичальниця здійснила погашення кредиту в сумі 15 849,77 грн, процентів – 4 867,99 грн та 7 621,56 плати за обслуговування кредиту. Відомості банківської виписки щодо сплати основного боргу узгоджуються з відомостями довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором Z06.00113.004263409 від 27.08.2018, станом на: 16.11.2023.
Водночас суд зауважує, що з врахуванням нікчемності положень договору, якими встановлено плату за обслуговування кредиту – вказані платежі зараховуються як сплата основного боргу. Відтак залишок заборгованості за основним боргом склав 10 155,67 грн (33 627,00 грн – 15 849,77 грн – 7 621,56 грн = 10 155,67 грн)
Суд зауважує, що позивач не надав детального обґрунтованого розрахунку процентів, нарахованих за користування кредитом. Беручи до уваги умови договору щодо визначення річної процентної ставки, відсутності відомостей щодо її зміни, зважаючи, що нарахування процентів здійснювалось за ануїтетною схемою й загальний розмір процентів за вказаною схемою склав 6 602,76 грн, з яких відповідачкою сплачено 4 867,99 грн суд констатує, що залишок заборгованості за процентами склав 1 734,77 грн (6 602,76 грн – 4 867,99 грн)
З врахуванням наведеного суд відхиляє відомості довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором Z06.00113.004263409 від 27.08.2018, станом на: 16.11.2023 щодо дійсної заборгованості позичальниці .
Відтак суд висновує, що позов у частині стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом і нарахованими процентами є обґрунтованим у частині стягнення основного боргу в сумі 10 155,67 грн та процентів у сумі 1 734,77 грн, що разом складає 11 890,44 грн.
Суд здійснює перевірку нарахування інфляційних втрат і 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України в межах заявлених позивачем вимог по сумі й періоду нарахування – 28.02.2020 - 23.02.2022. З урахуванням установлених судом обставин розмір простроченої заборгованості на початок розрахункового періоду склад 11 890,44 грн, відтак саме вказана сума і є базою для нарахування відсотків річних та інфляційних втрат.
В розрахунковий період індекс інфляції був таким: березень 2020-100,80; квітень 2020-100,80; травень 2020-100,30; червень 2020-100,20; липень 2020-99,40; серпень 2020-99,80; вересень 2020-100,50; жовтень 2020-101,00; листопад 2020-101,30; грудень 2020-100,90; січень 2021-101,30; лютий 2021-101,00; березень 2021-101,70; квітень 2021-100,70; травень 2021-101,30; червень 2021-100,20; липень 2021-100,10; серпень 2021-99,80; вересень 2021-101,20; жовтень 2021-100,90; листопад 2021-100,80; грудень 2021-100,60; січень 2022-101,30; лютий 2022-101,60
Сукупний розмір індексу інфляції склав 1,19001124 ((100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1,19001124)
Розмір інфляційних втрат складає 2 259,32 грн (11 890,44 x 1,19001124 – 11 890,44 = 2 259,32 грн).
За період з 28.02.2020 по 31.12.2020 (308 днів) розмір 3% річних становить 300,18 грн (11 890,44 грн х 3% х 308 днів / 366 днів / 100% = 300,18).
За період з 01.01.2021 по 23.02.2022 (419 днів) розмір 3% річних становить 409,49 грн (11 890,44 грн x 3 % x 419 днів : 365 днів : 100% = 409,49 грн).
Відтак розмір 3% річних за вказаний розрахунковий період з 28.02.2020 по 23.02.2022 становить 709,67 грн (300,18 грн + 409,49 грн).
При вирішенні спору суд бере до уваги визнання стороною відповідачки факту укладення договору та виконання його з боку банку, водночас відхиляє визнання суми основного боргу, враховуючи установлені фактичні обставини. 
Суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо звернення позивача до суду з цим позовом зі спливом позовної давності. Відповідно до п. 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжено на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 з 12 березня 2020 року на території України було введено карантин, який діяв до 30 червня 2023 року (згідно з постановою КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236). Відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України перебіг строку позовної давності було зупинено від початку дії воєнного стану до 04 вересня 2025 року. Відтак позивач звернувся із цим позовом до суду в межах строку позовної давності. Водночас суд зауважує, що у випадку спливу позовної давності підставою для відмови в позові є не констатація вказаного факту, а заява про застосування позовної давності. 
Щодо заяви сторони відповідача про односторонність і неправильність нарахування відсотків за договором – судом відповідні доводи були взяті до уваги й самостійно здійснено розрахунок суми основного боргу і відсотків. 
Суд відхиляє доводи сторони відповідача про протиправність нарахування інфляційних втрат і 3% річних, посилаючись при цьому на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зважаючи на те, що такі були нараховані позивачем поза періодом регулювання зазначеної норми.
З врахуванням наведеного суд висновує, про обґрунтованість доводів про існування за кредитним договором Z06.00113.004263409 від 27.08.2018 заборгованості в сумі 11 890,44 грн, з яких 10 155,67 грн – основний борг та 1 734,77 грн – проценти, а також 2 259,32 грн інфляційних втрат і 709,67 грн. Саме такий розмір невиконаних зобов`язань був дійсний на дату переходу права вимоги й у такій частині він перейшов від первісного кредитора в подальшому до позивача.
На підставі викладеного суд установив обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості існування за кредитним договором Z06.00113.004263409 від 27.08.2018 в сумі 11 890,44 грн, з яких: 10 155,67 грн – основний борг та 1 734,77 грн – проценти, а також 2 259,32 грн інфляційних втрат і 709,67 грн – 3% річних та наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо розподілу судових суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
З наявних у матеріалах справи доказів суд установив, що позивач поніс витрати на сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн на професійну правничу допомогу в сумі 7 200,00 грн та поштові витрати на суму 96,00 грн. при відправленні позовної заяви з додатками відповідачці.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами
Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи позивачем долучено договір № 1/04 про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 6 від 09 січня 2026 року. 
Суд зауважує, що надані документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на містять детального опису наданих послуг.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та фінансового стану обох сторін.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що, з врахуванням наведених вище критеріїв, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відповідають критеріям розумності й обґрунтованості та є співмірними в сумі 4 000,00 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача загального боргу за кредитним договором № Z06.00113.004263409 від 27.08.2018 в сумі 14 859,43 грн, з яких 10 155,67 грн – основний борг та 1 734,77 грн – проценти, 2 259,32 грн – інфляційні втрати і 709,67 грн – 3% річних. Позивач заявляв до стягнення суму 37 919,60 грн, тобто позов задоволено на 39 %. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача належить, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, стягнути на користь позивача на часткове відшкодування понесених ним судових витрат загальну суму 2 635,78 грн, з яких: на сплату судового збору – 1 038,34 грн (2 662,40х39/100 = 1 038,34 грн), на професійну правничу допомогу 1 560,00 грн (4 000,00х39%= 1 560,00 грн) та на поштові витрати 37,44 грн (96х39/100= 37,44 грн).
Керуючись ст. 12, 13, 133, 137, 141, 258, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (місцезнаходження: вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, м. Дніпро, 49005; код ЄДРПОУ 43575686) суму заборгованості за кредитним договором № Z06.00113.004263409 від 27.08.2018 в розмірі 14 859,43 грн (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 43 коп.) та 2 635,78 грн (дві тисячі шістсот тридцять п`ять гривень 78 коп.) на часткове відшкодування понесених судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	  	О. І. Повідайчик