Справа № 365/234/26 
Номер провадження: 2/365/394/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

02 червня 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участі секретаря судового засідання Воєводи І.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду № 2 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, 
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року уповноважений представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті матері – ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.01.1992 гр.   ОСОБА_3 в особисту власність Київським ТВО автотранспорту на підставі Акут про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями був переданий житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_2 . За життя померла на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла дочці – ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка – ОСОБА_1 , у приватного нотаріуса заведена спадкова справа № 33/2017 до майна померлої. 11 березня 2026 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Проте, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок, оскільки у правовстановлюючому документі на майно – Акті про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями, є розбіжність в написанні прізвища спадкодавиці, замість вірного « ОСОБА_4 » вказано невірне «   ОСОБА_3 ». Крім цього, згідно довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» були виявлені об`єкти, на які дозвільні документи не надані, а саме – гараж під літерою «Д». Згідно відповіді КП КОР «Київське обласне БТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 зареєстровано 06.02.1992 за гр. ОСОБА_2 . Оформити спадщину у нотаріуса позивач не має можливості, у зв`язку із розбіжністю у написанні прізвища спадкодавиці у правовстановлюючому документі, а також у зв`язку із відсутністю дозвільних документів на гараж. Для вирішення даного питання позивачу рекомендовано звернутися до суду. 
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 30.03.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначила підготовче судове засідання у справі, визначила сторонам строки для подання заяв по суті справи, задовольнила клопотання представника позивача про витребування доказів.
На виконання ухвали Згурівського районного суду Київської області від 30.03.2026, в частині витребування доказів, 09.04.2026 до суду від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Ківало І.В. надійшла копія спадкової справи № 33/2017 щодо майна померлого ОСОБА_2 .
Згурівський районний суд Київської області своєю ухвалою від 04.05.2026 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник позивача – адвокат Костенко О.М., направив заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник відповідача Згурівської селищної ради В. Мокронос, направив заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника Згурівської селищної ради, зазначив, що Згурівська селищна рада позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, просив не стягувати судові витрати.
Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За життя померла склала заповіт, посвідчений 11.08.2010 секретарем виконкому Середівської сільської ради Згурівського району Київської області Мринською Г.Д., яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . 
12 квітня 2017 року у приватного нотаріуса Згурівського районного нотаріального округу Київської області Ківало Ірини Володимирівни за заявою позивача заведено спадкову справу № 33/2017 до майна померлої ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно – житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав померлій ОСОБА_2 на підставі Акту про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з постановою Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.06.1990 та рішенням Згурівського райвиконкому № 172 від 21.11.1991, з якого вбачається, що Київське ТВО автотранспорту передало гр. «   ОСОБА_5 » (російською мовою) в особисту власність будинок з 4 кімнат загальною площею 92,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями.
Комунальне підприємство Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса підтвердило, що станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 зареєстровано 06.02.1992 в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 1765 за гр. ОСОБА_2 .
02 лютого 2026 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа № 0126028). 
У довідці КП КОР «Київське обласне БТІ» № 0126028 від 02.02.2026 вказано, що при проведенні 02.02.2026 технічної інвентаризації вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами виявлені об`єкти, на які дозвільні документи не надані, а саме – гараж під літерою «Д». Розмір загальної площі 92,50 кв.м вказаний у правовстановлюючому документі без врахування площі літніх приміщень, уточнення лінійних розмірів приміщень, методології розрахунку, згідно постанови кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406.
Із технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та довідки-характеристики від 23.03.2026 № 479, виданої ФОП ОСОБА_6 на підставі технічної документації, виготовленої станом на 02.02.2026 вбачається, що житловий будинок, що включає в себе мансарду та прибудову має загальну площу 110,6 кв.м. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 140779,00 гривень.
11 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою при видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В якості правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами надала Акт про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з постановою Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.06.1990 та рішення Згурівського райвиконкому № 172 від 21 листопада 1991 року, в якому є розбіжність в написанні прізвища спадкодавиці. Крім того, нотаріусом було виявлено, що згідно довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» від 02.02.2026 були виявлені об`єкти, на які дозвільні документи не надані, а саме – гараж під літерою «Д». У зв`язку із вказаним позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий з господарськими будівлями та спорудами і для вирішення цього питання рекомендовано звернутись до суду.
В силу положень ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно зі ст. 86 ЦК УРСР 1963 року відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ (в редакції чинній на дату виникнення права власності на житловий будинок), який втратив чинність 20.06.2007 на підставі Закону України від 27.04.2007 № 997-V, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об`єктами права приватної власності є, зокрема, жилі будинки (ст. 13 Закону України «Про власність»).
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).
Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Позивачу ОСОБА_1 було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , після смерті матері – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із наявністю у правовстановлюючому документі на нерухоме майно розбіжностей у прізвищі спадкодавиці, а саме замість вірного « ОСОБА_4 » зазначено невірне «   ОСОБА_3 ». Крім цього, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало також те, що під час проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна 02.02.2026 були виявлені об`єкти, на які дозвільні документи не надані, а саме – гараж під літерою «Д». 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою
Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З досліджених судом доказів встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 належить на праві власності померлій ОСОБА_2 .
У зв`язку із наявністю у правовстановлюючому документі на нерухоме майно розбіжностей у прізвищі спадкодавиці, а також те, що були виявлені об`єкти, на які дозвільні документи не надані, а саме – гараж під літерою «Д», позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а тому її порушені права підлягають судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. 
Разом з тим, частинами першою та другою статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд вбачає за необхідне визнати за позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті матері – ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок під літерою «А-1», що включає в себе мансарду під літерою «Амн» та прибудову під літерою «а», 1990 року побудови, загальною площею 110,6 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м; ганок без літери, 1990 року побудови; ганок без літери, 1990 року побудови; сарай під літерою «Б», 1990 року побудови; вбиральня під літерою «В», 1990 року побудови; погріб під літерою «Г», 1990 року побудови; огорожа під №1, 1990 року побудови; ворота з хвірткою №2, 1990 року побудови, що розташовані по АДРЕСА_1 .
За клопотанням представника позивача, суд не застосовує до відповідача Згурівської селищної ради положення статті ст. 141 ЦПК України та понесені позивачем судові витрати залишає за нею.
Керуючись ст. 15, 16, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. 141, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті матері – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок під літерою «А-1», що включає в себе мансарду під літерою «Амн» та прибудову під літерою «а», 1990 року побудови, загальною площею 110,6 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м; ганок без літери, 1990 року побудови; ганок без літери, 1990 року побудови; сарай під літерою «Б», 1990 року побудови; вбиральня під літерою «В», 1990 року побудови; погріб під літерою «Г», 1990 року побудови; огорожа під №1, 1990 року побудови; ворота з хвірткою №2, 1990 року побудови, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Не застосовувати до відповідача Згурівської селищної ради положення ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Згурівська селищна рада, адреса місцезнаходження: вулиця Українська, будинок 10, селище Згурівка, Броварський район, Київська область, 07601, код ЄДРПОУ 04360296.

Головуючий суддя Л.М. Кучерява