ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

03 липня 2026 року	Справа №160/1262/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до Державної податкової служби України, в якій позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме, Рішення № 13520125/35484610 від 19.12.2025, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 13.11.2025;
зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 13.11.2025, що складена Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Криворізький ремонтно-механічний завод», датою її фактичного отримання.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за правилом першої події склав податкову накладну № 2 від 13.11.2025 та направив її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак згідно з отриманою квитанцією реєстрацію такої податкової накладної було зупинено з підстав відповідності операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. На виконання вимог квитанції позивач надав контролюючому органу письмові пояснення та копії документів, які, за його твердженням, у повному обсязі розкривають зміст та підтверджують правомірність відображеної у податковій накладній господарської операції. Позивач вважає оскаржуване рішення про відмову в реєстрації протиправним, оскільки контролюючий орган не навів у квитанції обґрунтованого розрахунку за відповідним критерієм ризиковості та не зазначив чіткого переліку документів, необхідних і достатніх для прийняття рішення про реєстрацію, а в оскаржуваному рішенні не вказав, які саме документи не були надані та з яких причин надані документи відхилено. Позивач також звертає увагу, що підстава відмови, наведена Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, суперечить підставі, наведеній Державною податковою службою України за результатами розгляду скарги, що свідчить про необґрунтованість прийнятих рішень. На переконання позивача, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну є належним та ефективним способом захисту порушеного права.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач 1) подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач 1 зазначив, що реєстрацію спірної податкової накладної зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, у зв`язку з відповідністю операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. За наслідками розгляду поданих позивачем 08.12.2025 пояснень та копій документів Комісія 10.12.2025 направила Повідомлення № 13498335/35484610 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, зокрема первинних документів щодо придбання та реалізації шлаку ливарного, проте позивач у встановлений строк витребуваних документів не надав, що згідно з пунктом 10 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, є самостійною підставою для відмови в реєстрації. Відповідач 1 наголошує, що пункт 11 Порядку № 1165 не зобов`язує зазначати у квитанції конкретний перелік документів, а повноваженнями щодо встановлення достатності первинних документів наділений саме контролюючий орган; на обґрунтування своєї позиції відповідач 1 послався, зокрема, на постанови Верховного Суду від 24.07.2025 у справі № 420/14450/24, від 31.03.2025 у справі № 140/20330/23 та від 24.03.2025 у справі № 140/32696/23. Вимогу про зобов`язання зареєструвати податкову накладну відповідач 1 вважає передчасною, оскільки реєстрація податкових накладних є дискреційним повноваженням Державної податкової служби України, а суд не вправі підміняти контролюючий орган.
Державною податковою службою України (відповідач 2) також подано відзив на позовну заяву, у якому вказано на передчасність заявлених позовних вимог з посиланням на те, що реєстрація податкових накладних належить до дискреційних повноважень та виключної компетенції контролюючого органу, а належним способом захисту у межах спірних правовідносин є зобов`язання повторно розглянути питання щодо реєстрації податкової накладної.
Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (код ЄДРПОУ 35484610) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість.
28.11.2025 позивачем направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 13.11.2025 на загальну суму 50000,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 8333,33 грн, щодо постачання товару «Шлак ливарний» на адресу контрагента – Товариства з обмеженою відповідальністю «НОМІС ГРУП» (код ЄДРПОУ 41314387).
Згідно з квитанцією від 28.11.2025 реєстрацію податкової накладної № 2 від 13.11.2025 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку № 1165, оскільки обсяг постачання товару/послуги 2619 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку). Додатково у квитанції повідомлено показники: «D»=1,5770%, «Рпоточ»=1143813,61. Одночасно позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
08.12.2025 позивач надав до контролюючого органу письмові пояснення та копії документів, а саме: договору поставки № КРМЗ/2 069-25 від 15.05.2025; специфікації № 2 від 07.11.2025 до вказаного договору; рахунку-фактури № 00000000005 від 13.11.2025; інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 290191 від 13.11.2025; оборотно-сальдової відомості по рахунку 6811 «Розрахунки за отриманими авансами (у національній валюті)» за листопад 2025 року.
За результатами розгляду поданих пояснень та документів Комісія 10.12.2025 направила на адресу позивача Повідомлення № 13498335/35484610 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, зазначивши, зокрема, про ненадання платником податку копій первинних документів щодо придбання та реалізації шлаку ливарного. 17.12.2025 позивачем надано на розгляд Комісії додаткові письмові пояснення та копії документів.
19.12.2025 Комісія ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняла Рішення № 13520125/35484610 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.11.2025 в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній. У графі «Додаткова інформація (зазначити конкретні документи)» вказаного рішення зазначено: «Не надано додаткових документів щодо ливарного виробництва та відходів ливарного виробництва».
31.12.2025 позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 13520125/35484610 від 19.12.2025. Рішенням Державної податкової служби України № 885/35484610/2 від 12.01.2026 скаргу залишено без задоволення. Підставою залишення скарги без задоволення зазначено ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Не погоджуючись із рішенням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 13520125/35484610 від 19.12.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу по суті та надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі – ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі – Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису та наявності права підписання; реєстрації особи, що надіслала податкову накладну, платником податку; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування. За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 (далі – Порядок №1165).
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1165 податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1) та показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2), а відображені у них операції – щодо відповідності критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, або встановлено, що відображена в податковій накладній/розрахунку коригування операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції (крім складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику позитивної податкової історії), реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Аналіз наведених норм свідчить, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган зобов`язаний, зокрема, вказати конкретний критерій ризиковості платника податку та/або критерій ризиковості здійснення операцій, на підставі якого зупинено реєстрацію податкової накладної, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, а також запропонувати платнику надати пояснення та копії документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі визначено Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі – Порядок № 520). Згідно з пунктом 4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування. За наслідками розгляду поданих пояснень і документів комісія регіонального рівня відповідно до пункту 9 Порядку № 520 приймає рішення про реєстрацію податкової накладної, або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів із зазначенням конкретних документів, які пропонується надати, або приймає рішення про відмову в реєстрації у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Пунктом 10 Порядку № 520 визначено підстави прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Як установлено судом, реєстрацію поданої позивачем податкової накладної зупинено у зв`язку з відповідністю операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку № 1165).
Пункт 1 додатку 3 до Порядку № 1165 відносить до ознак ризиковості здійснення операцій відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі.
Додаток 3 до Порядку № 1165 містить перелік із шести пунктів критеріїв ризиковості здійснення операцій (пункти 1-6), кожен з яких визначає окрему самостійну ознаку ризиковості операції. У спірних відносинах контролюючий орган застосував саме пункт 1 наведеного додатку.
Аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для встановлення наявності у господарській операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а для підтвердження відповідності господарської операції зазначеному критерію контролюючий орган повинен навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку № 1165.
Однак зі змісту квитанції від 28.11.2025 вбачається, що контролюючий орган обмежився наведенням лише кінцевого висновку про те, що обсяг постачання товару/послуги (2619) перевищує величину залишку, а також зазначенням показників «D»=1,5770% та «Рпоточ»=1143813,61, проте не навів обґрунтованого розрахунку за пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Зокрема, у квитанції не зазначено ані обсягу придбання відповідного товару, ані обсягу його постачання, ані складових, з яких визначено величину залишку, збільшену в 1,5 раза, тобто не розкрито порядку обчислення показника, що став підставою для зупинення реєстрації. Відсутність такого розрахунку унеможливлює перевірку правильності віднесення операції до пункту 1 Критеріїв та свідчить про необґрунтованість віднесення господарської операції до відповідного критерію.
За таких обставин квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам, встановленим пунктом 11 Порядку № 1165, у частині необхідності зазначення критерію ризиковості здійснення операцій, на підставі якого зупинено реєстрацію податкової накладної в Реєстрі, із розрахованим показником за відповідним критерієм, якому відповідає платник податку.
Крім того, зі змісту квитанції не вбачається, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися його пояснення для того, щоб реєстрація податкової накладної стала можливою. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також від зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 27.04.2023 у справі № 460/8040/20 та від 11.04.2024 у справі № 500/4244/22.
Суд також враховує зміст спірної господарської операції. За умовами договору поставки № КРМЗ/2 069-25 від 15.05.2025 та специфікації № 2 від 07.11.2025 позивач реалізував вторинну сировину (відходи виробничої діяльності – шлак ливарний) на умовах 100% попередньої оплати кожної партії товару з відвантаженням у строк до 31.12.2025, але не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання попередньої оплати. Отже, на дату складення податкової накладної № 2 від 13.11.2025 відвантаження товару ще не відбулося, а першою подією в розумінні пункту 187.1 статті 187 ПК України стало зарахування коштів (попередньої оплати) від покупця. За наведених обставин документи щодо транспортування товару об`єктивно не могли бути складені станом на дату реєстрації податкової накладної, оскільки постачання (відвантаження) на цю дату не здійснювалося.
Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства; відсутність товарно-транспортних накладних на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції за наявності інших належних доказів (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 520/399/19).
Крім того, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника податків на предмет їх реальності; змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Здійснення моніторингу відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом і не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 1740/2004/18, від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 25.10.2019 у справі № 0340/1834/18 та від 12.11.2019 у справі № 816/2183/18.
Таким чином, витребувані контролюючим органом додаткові документи щодо ливарного виробництва та відходів ливарного виробництва, а також щодо транспортування товару, за встановлених судом обставин або об`єктивно не могли бути надані на стадії реєстрації податкової накладної, або стосуються питання реальності (товарності) господарської операції, оцінка якого на цій стадії є передчасною та може бути здійснена контролюючим органом виключно за результатами податкової перевірки.
Суд звертає увагу й на те, що підстава відмови, наведена Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в Рішенні № 13520125/35484610 від 19.12.2025 (ненадання додаткових документів щодо ливарного виробництва та відходів ливарного виробництва), не узгоджується з підставою, наведеною Державною податковою службою України в Рішенні № 885/35484610/2 від 12.01.2026 за результатами розгляду скарги (ненадання копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів тощо). Наведення контролюючими органами різних за змістом підстав відмови стосовно тієї самої податкової накладної свідчить про невмотивованість оскаржуваного рішення. Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів, із зазначенням причин прийняття чи відхилення поданих платником документів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 13520125/35484610 від 19.12.2025 не відповідає вимогам та принципам, закріпленим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позаяк прийнято необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення, з проявом надмірного формалізму та відступом від оцінки суті господарської операції, а тому підлягає скасуванню.
Доводи відповідача 1 про те, що пункт 11 Порядку № 1165 не зобов`язує контролюючий орган зазначати у квитанції конкретний перелік документів, а повноваженнями щодо встановлення достатності первинних документів наділений саме контролюючий орган (з посиланням на постанови Верховного Суду від 24.07.2025 у справі № 420/14450/24, від 31.03.2025 у справі № 140/20330/23 та від 24.03.2025 у справі № 140/32696/23), не спростовують наведених висновків суду. Незалежно від обсягу конкретизації переліку документів у квитанції, контролюючий орган не звільняється від передбаченого пунктом 11 Порядку № 1165 обов`язку навести у квитанції обґрунтований розрахунок за критерієм ризиковості здійснення операцій, якому відповідає платник податку, чого у цій справі зроблено не було. Крім того, як установлено судом, витребувані у Повідомленні та в оскаржуваному рішенні документи за конкретних обставин цієї справи (реалізація відходів виробництва на умовах повної попередньої оплати, відсутність відвантаження на дату складення податкової накладної, віднесення питання реальності операції до предмета податкової перевірки) або не могли бути надані на стадії реєстрації, або не стосуються цієї стадії. З огляду на викладене наявність зазначеної відповідачем судової практики не змінює висновку суду про протиправність оскаржуваного рішення за встановлених у цій справі обставин.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну та доводів відповідача 2 про її передчасність і дискреційний характер відповідних повноважень суд зазначає таке.
Відповідно до Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; за правилами Порядку № 1246 ведення Єдиного реєстру податкових накладних та реєстрація в ньому податкової накладної/розрахунку коригування за відповідним рішенням суду належать до повноважень Державної податкової служби України.
Згідно з пунктами 12, 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються, зокрема, у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку, при цьому датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений у рішенні суду, або день набрання ним законної сили. Отже, реєстрація податкової накладної на виконання рішення суду здійснюється в автоматизованому режимі та не потребує від контролюючого органу вчинення дискреційних дій.
Оскільки судом установлено відсутність правових підстав для зупинення реєстрації та відмови в реєстрації спірної податкової накладної, з метою відновлення порушеного права позивача суд, скасовуючи оскаржуване рішення, покладає на Державну податкову службу України обов`язок зареєструвати податкову накладну № 2 від 13.11.2025 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання. Зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним і ефективним способом захисту порушеного права, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20, від 27.10.2022 у справі № 360/3253/20 та від 25.11.2022 у справі № 320/3484/21. За встановлених обставин таке зобов`язання не є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, а доводи відзиву відповідача 2 про передчасність цієї вимоги суд відхиляє.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням та врахувавши всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5324,80 грн за дві вимоги немайнового характеру (з урахуванням коефіцієнта 0,8, застосованого у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі). Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, присуджуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. З огляду на задоволення позову повністю та наявність у справі двох відповідачів, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь пропорційно – по 2662,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 13520125/35484610 від 19.12.2025 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.11.2025.
Зобов`язати Державну податкову службу України (ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 13.11.2025, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (код ЄДРПОУ 35484610), датою її фактичного отримання.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (код ЄДРПОУ 35484610) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ 44118658) судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (код ЄДРПОУ 35484610) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43005393) судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова