Справа № 449/172/26 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2026 р.          м. Перемишляни
Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Савчака А.В.,
секретаря Винницька А.Р.
за участю, 
представника позивачки ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Іванова Я.М.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , адвокат Скречко Марта-Марія Андріївна до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 , служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав , - 
в с т а н о в и в:
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 , служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого є третя особа – ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 . На момент народження дитини його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, як і не перебувають у шлюбі станом на цей час. Відповідачка з дітьми (в т.ч. ОСОБА_5 ) зареєстрована в с. Лагодів Льівського району Львівської області, однак фактично проживають із батьком, матір`ю та позивачем (бабусею) за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з проходженням військової служби з 2022 року батько дитини ОСОБА_2 об`єктивно обмежений у можливості здійснювати щоденний особистий догляд за сином. Водночас він повністю утримує дитину та бере активну участь у її вихованні.
Починаючи з вересня 2023 року мати дитини ОСОБА_4 почала систематично зловживати алкогольними напоями. У зв`язку з цим вона не бере участі у забезпеченні малолітньої дитини належного рівня життя, необхідного для його фізичного, психічного, духовного, морального і соціального розвитку.
У періоди, коли відповідач ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння або проходить лікування, фактичний догляд за дитиною вимушено забезпечує позивач – бабуся дитини, з метою недопущення залишення малолітнього без нагляду та створення загрози його життю і здоров`ю.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні заявленому позову. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. 
Відповідачка в судові засідання не з`являлась, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.
Представник третьої особи служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області Подали висновок органу опіки та піклування, вважають за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також щодо неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Представниця третьої особи – ОСОБА_7 пояснила суду, що Відповідачка із своїми двома дітьми фактично проживає в с.Чижки на другому поверсі будинку в якому проживає заявниця. До лютого 2022 року з ними також проживав ОСОБА_2 . З серпня 2023 року до служби почали надходити дзвінки щодо перевірки сім`ї ОСОБА_8 . Представники служби неодноразово приїжджали до неї з перевірками,однак, вона відмовлялась їх впускати і не давала можливості поспілкуватися з дітьми. Сама ОСОБА_4 поводилась агресивно. Зі слів старшої доньки – вона як може піклується про брата, а мати часто випиває. У 2025 році ОСОБА_4 прийшла в школу за сином в п`яному вигляді та вчинила скандал, - бо їй не хотіли віддавати сина.
Третя особа ОСОБА_2 (батько дитини) дав суду такі пояснення. Вони (він, дружина їх син та донька дружини) проживають разом вже 10 років. З початку широкомасштабного вторгнення він 13 березня 2022 року пішов служити і на даний час продовжує нести службу. Після цього його дружина почала все більше та більше зловживати алкоголем. До цього часу вона могла випивати, але це не було системно і він обмежував її. З 2022 року ситуація погіршилась. Дружина неодноразово лікувалась від алкоголізму. А йому весь цей час доводиться просити батьків, друзів і знайомих, щоб наглядали за нею, возили і привозили сина зі школи. Одного разу йому повідомили, що в неї з`явились галюцинації і він зміг приїхати зі служби та покласти її в лікарню.
Заслухавши позицію учасників справи, дослідивши подані учасниками справи документи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Згідно з актового стану про народження ОСОБА_5 – ОСОБА_9 записаний батьком дитини.
Згідно витягів з протоколів засіданнь комісії з питань захисту прав дитини Давидівської сільської ради питання невиконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків (через зловживання алкоголем) неодноразово розглядалось (див. протокол 17, 18). ОСОБА_4 виклики в службу ігнорувала. 
20.11.2025 року інспектор сектору «Служби освітньої безпеки» повідомив службу «102» про факт перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння в школі, а також про нецензурну лайку та погрози фізичною розправою.
Згідно акту обстеження умов проживання №01-36/62 від 16.12.2025, складеного Службою у справах дітей Давидівської сільської ради, фактично дитина ОСОБА_5 проживає разом матір`ю, батьком та сестрою на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Доказів перебування батька на військовій службі суду не надано.
Згідно характеристики зі школи ОСОБА_5 відстає від шкілької програми, часто пропускає школу. Батьки його навчанням не цікавляться, школу практично не відвідують, спілкування з класним керівником не підтримують. Мати приходила в школу за сином в стані алкогольного сп`яніння. 
До позову долучено 7 довідок та виписків-епікризу, відповідно до яких вбачається, що з січня 2024 року по травень 2026 року ОСОБА_4 неодноразово лікувалась та проходила курси реабілітації, які пов`язані з лікуванням алкогольної залежності. Їй неодноразово ставились відповідні медичні діагнози. 
Згідно висновку органу опіки та піклування Давидівської сільської ради слідує, що ОСОБА_4 доцільно позбавити батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_10 .
З огляду на вищевикладене, вбачається, що можуть існувати певні обставини, які свідчать про неналежне виконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього ОСОБА_5 (пропуски ним школи), а також існують певні докази, які можуть свідчити про її «хронічний алкоголізм».
Однак, з наданих суду доказів не вбачається, що позивачка ОСОБА_11 (бабуся) є членом сім`ї малолітньої дитини, а отже належним позивачем за даним позовом. Також відсутні будь-які докази того, що позивачка бере будь-яку участь у вихованні і догляді за малолітнім ОСОБА_12 .
Так, ст.165 СК України передбачає, що «право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років». 
Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Представник позивачки вважала і зазначала в позові, що позивачка ОСОБА_11 є «особою, в сім`ї якої проживає дитина».
Як вбачається з наданих суду доказів і встановлених ним обставин, позивачка дійсно проживає за однією адресою в одному будинку з відповідачкою та її дітьми. Однак, фактично вони не пов`язані спільним побутом. Кожен з них має власний вхід і вони не мають взаємних прав та обов`язків (принаймні жодного доказу, який би свідчив про зворотне суду не надано).
Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити, оскільки такий подано не тією особою, яка має таке право згідно ст.165 СК України. 
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити третім особам: службі у справах захисту дітей Давидівської сільської ради та ОСОБА_2 (батьку малолітнього), - право звернутись з аналогічним позовом до суду.
Керуючись ст. 3, 165 СК України, ст.12,13,81, 206, 258-259,263-265, 280,284, 315 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
У задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 
АДРЕСА_1 .
Представник позивача ОСОБА_1 
АДРЕСА_2 
Відповідач: ОСОБА_4 
АДРЕСА_3 
Третя особа: служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області
с.Давидів, вул.Незалежності,1-а
Третя особа: ОСОБА_2 
АДРЕСА_1 . 

Суддя  	А. В. Савчак