Справа № 287/2415/24
провадження 2/287/835/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Винара Л.В.
з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», представник позивача Дідух Євген Олександрович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5580485 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2022 року станом на 17.09.2024 року у розмірі 37039,00 грн., яка складається з 1000 грн. – заборгованість за кредитом; 27039,00 грн. – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 22.02.2022 року по 17.09.2024 року, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрати на правничу допомогу.
На обґрунтування позову зазначено, що 22.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 5580485 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2022. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 10000,00 грн., строк користування кредитом – 360 днів, відсоткова ставка - 1,99 % за один день користування кредитом. 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Укрглобал-Фінанс» було укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 5580485 від 22.02.2022 перейшло до ТОВ «Укрглобал-Фінанс». У свою чергу, ТОВ «Укрглобал-Фінанс» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до договору відступлення права вимоги № 31.07/24-Ф від 31.07.2024, в тому числі за договором позики № 5580485 від 22.02.2022 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Отже, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Русину М.Г.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.
На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 17.03.2026 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України та надано позивачу (його представнику) строк десять днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків.
Ухвалою суду від 06.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області від 19.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судові засідання на розгляд справи повторно не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення на його адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб - сайті суду, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позов відповідач до суду не надав.
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідив матеріали справи, вирішив питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що на підтвердження заявлених вимог позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» до матеріалів справи долучено копії документів, а саме: договір № 6220641 про надання споживчого кредиту від 27.12.2022 року укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 , додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №6220641 від 27.12.2022 де споживачем вказано ОСОБА_2 , паспорт споживчого кредиту, який підписаний споживачем ОСОБА_2 , розрахунок заборгованості за договором № 6220641 від 27.12.2022, позичальник ОСОБА_2 , довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.10.2023 року № 2651, про підтвердження, що ТОВ «Лінеура Україна» перераховано кредитні кошти в сумі 15250,00 грн. за договором №6220641, які, як зазначено у позовній заяві, підтверджують факт укладення кредитного договору, наявність заборгованості та перехід права вимоги до позивача.
Разом з тим дослідженням поданих доказів встановлено, що вони не містять відомостей щодо відповідача ОСОБА_1 у даній справі та стосуються іншої особи.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 5580485 від 22.02.2022 року, отримання ним кредитних коштів, наявності заборгованості, а також переходу до позивача права вимоги саме щодо відповідача матеріали справи не містять.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити наявність між сторонами спірних кредитних правовідносин та виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснено в п.27Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд виходить із того, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається саме на цю сторону.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на укладення між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №5580485 від 22.02.2022, внаслідок невиконання якого утворилася заборгованість, право вимоги за якою перейшло до позивача на підставі договорів факторингу.
Разом з тим судом встановлено, що додані до позовної заяви документи не підтверджують виникнення кредитних правовідносин саме з відповідачем у даній справі.
Так, надані позивачем документи щодо укладення кредитного договору та розрахунку заборгованості стосуються іншої особи та не містять відомостей про відповідача, який є стороною у даній справі.
Крім того, на підтвердження переходу права вимоги позивачем надано договори факторингу, акти приймання-передачі інформації та документації, акти приймання-передачі реєстрів боржників, а також реєстри боржників. Однак зазначені документи не містять відомостей, які б дозволяли ідентифікувати відповідача як боржника за кредитним договором, зокрема відсутні дані про особу боржника, номер та дату кредитного договору, розмір заборгованості чи інші відомості, які б підтверджували перехід до позивача права вимоги саме до відповідача.
Таким чином, надані позивачем докази не підтверджують ані факту укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, ані факту переходу до позивача права вимоги за таким зобов`язанням.
Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони не підтверджують виникнення кредитних правовідносин саме між відповідачем та первісним кредитором, а також не підтверджують набуття позивачем права вимоги до відповідача. За відсутності належних доказів існування спірного зобов`язання суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявленого до стягнення розміру заборгованості та правомірність переходу права вимоги до позивача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості перед позивачем, а також не підтверджено набуття позивачем права вимоги щодо відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір та витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. ст. 12, 77, 78, 81, 137, 141-142, 206, 263, 265, 280, 281, 430 ЦПК України; ст. ст. 526, 530, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», представник позивача Дідух Євген Олександрович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.
Прекдставник позивача: Дідух Євген Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	Л.  В.  Винар