ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/3421/25 пров. № А/857/36472/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 140/3421/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Сорока Ю.Ю., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 20 серпня 2025 року),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №033050010916 від 02.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням страхового стажу: періоду роботи у СПМК-18 тресту “Волиньагроспецмонтаж” з 01.04.1986 по 01.07.1994 (8 років 3 місяці); періоду проходження військової служби з 30.10.1982 по 04.11.1984 (2 роки).
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №033050010916 від 02.10.2024 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди, а саме: роботи у СПМК-18 тресту “Волиньагроспецмонтаж” з 01.04.1986 по 01.07.1994 (8 років 3 місяці) через те, що запис про звільнення, завірений непридатною для читання печаткою та проходження військової служби з 30.10.1982 по 04.11.1984 (2 роки) через помилку у даті народження у військовому квитку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Позивач вважає такі дії відповідача щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи, навчання до страхового стажу протиправними, оскільки за правильність оформлення трудової книжки відповідає відділ кадрів підприємства, установи, організації, крім того відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, так як визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 140/3421/25 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення №033050010916 від 02.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи у СПМК-18 тресту “Волиньагроспецмонтаж” з 01.04.1986 по 01.07.1994 (8 років 3 місяці) та період проходження військової служби з 30.10.1982 по 04.11.1984 (2 роки).
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 гривень 20 копійок.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком Головним управлінням винесено рішення від 02.10.2024 № 033050010916, відповідно до змісту якого підставами відмови слугувало наступне. Страховий стаж особи становить 24 роки 5 місяців 18 днів. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди: трудової діяльності з 01.04.1986 по 01.07.1994 згідно трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки запис про звільнення завірено печаткою непридатною для читання; військової служби з 30.10.1982 по 04.11.1984 згідно військового квитка (серії НОМЕР_2 ), оскільки дата народження на титульній сторінці документу (30.07.1964) не відповідає паспортним даним (30.06.1964).
Неправомірних дій Головне управління стосовно позивача не допускало.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №033050010916 від 02.10.2024 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи у СПМК-18 тресту “Волиньагроспецмонтаж” з 01.04.1986 по 01.07.1994 (8 років 3 місяці) через те, що запис про звільнення, завірений непридатною для читання печаткою та проходження військової служби з 30.10.1982 по 04.11.1984 (2 роки) через помилку у даті народження у військовому квитку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи, навчання та проходження військової служби протиправними, позивач звернулася до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування періодів роботи позивача у СПМК-18 тресту “Волиньагроспецмонтаж” з 01.04.1986 по 01.07.1994 та періоду проходження військової служби 30.10.1982 по 04.11.1984 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, за вказаних обставин, вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.
Апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Матеріали справи не містять доказів того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, такі як запис про звільнення, завірений непридатною для читання печаткою, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не зарахував до страхового стажу період роботи позивача згідно з трудовою книжкою, тому що запис про звільнення, завірений непридатною для читання печаткою, через що його неможливо ідентифікувати.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).
Згідно п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Пунктом 4.1 Інструкції № 58 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналіз зазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Відтак, доводи відповідача, щодо не зарахування до загального трудового стажу позивача спірного періоду роботи є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Також судом першої інстанції встановлено, що із виписки трудової книжки серії НОМЕР_1 та військового квитка Серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач в період з 30.10.1982 по 04.11.1984 проходив військову службу.
В свою чергу, виправлена дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження, а також довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 №3140 від 08.10.2024, якою підтверджується проходження позивачем військової служби у період з 30.10.1982 по 04.11.1984.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Оскільки трудова книжка та військовий квиток позивача містить усі необхідні записи про роботу та проходження військової служби у спірні періоди, тому, на переконання колегії судів суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що трудова книжка та військовий квиток є достатнім підтвердженням права на зарахування періоду роботи позивача у СПМК-18 тресту “Волиньагроспецмонтаж” з 01.04.1986 по 01.07.1994 та періоду проходження військової служби 30.10.1982 по 04.11.1984 до його страхового стажу.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 140/3421/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин