Провадження № 2/641/319/2026 	Справа № 641/3805/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 червня 2026 року         м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова
у складі головуючого судді Кожихової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Собченко В.С.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/3805/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. Виклад позиції відповідача.
27.05.2025 ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова із позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року у розмірі 33 956,00 грн. та судові витрати покласти на відповідача.
На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2010, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2014 у справі №641/1800/14-ц. У шлюбі сторін народилась донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка посилалась на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2014 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 550 грн щомісячно, а рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі №641/2637/19 розмір аліментів було збільшено до 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, цим рішенням суду було стягнуто з відповідача половину додаткових витрат на дитину за попередній період та визначено обов`язок відповідача сплачувати кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину у розмірі 1690 грн щомісячно. Також позивачка зазначила, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.11.2019 у справі №641/7210/19 відповідача було позбавлено батьківських прав відносно доньки. Позивачка вказала, що рішення суду від 10.07.2019 у справі №641/2637/19 має преюдиціальне значення для розгляду даної справи, оскільки у ньому вже встановлено факт існування у відповідача обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, а також обставини, пов`язані зі станом здоров`я дитини та необхідністю її постійного лікування і розвитку. Зокрема, як зазначено у позові, у вказаному судовому рішенні встановлено, що дитина з народження має складні хронічні захворювання, серед яких внутрішньочерепна та лікворна гіпертензія, підвищена нервово-рефлекторна збуджуваність мозку, ознаки пароксизмальної активності головного мозку, психоемоційні розлади, у зв`язку з чим постійно перебуває під наглядом невролога, психіатра та психолога, проходить лікування та потребує спеціальних умов розвитку. Позивачка зазначала, що стан здоров`я дитини зумовлює необхідність постійного несення додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням, психологічною підтримкою, реабілітацією, розвитком здібностей дитини та створенням відповідних умов для її гармонійного розвитку. На думку позивачки, такі витрати мають системний, передбачуваний та тривалий характер і не охоплюються звичайними аліментними платежами. У позові вказано, що у період з листопада 2022 року по квітень 2025 року позивачкою були понесені додаткові витрати на дитину, які, за її твердженням, не були передбачені рішенням суду у справі № 641/2637/19. Зокрема, такі витрати стосувались проходження курсу масажу, стоматологічного лікування, розвитку творчих здібностей дитини та арт-терапії, відвідування басейну, оздоровлення у дитячому таборі, а також придбання гаджетів і облаштування робочого місця для дистанційного навчання. 
Щодо витрат на курс масажу позивачка зазначила, що за рекомендацією дитячого ортопеда-травматолога від 29.05.2024 дитині було призначено курс масажу спини та шийно-комірцевої зони. У зв`язку з цим дитина проходила курс масажу у Дитячій міській поліклініці №12, а загальна вартість відповідних послуг, згідно з наданими актами та квитанціями, склала 1932 грн. Половину цієї суми позивачка просила стягнути з відповідача.
Стосовно витрат на стоматологічне лікування позивачка зазначила, що дитина з 2019 року проходить ортодонтичне лікування з корекції прикусу верхньої та нижньої щелеп. У позові наведено перелік здійснених витрат на консультації лікарів-ортодонтів, 3D-знімки щелепи, чистку зубів, виготовлення та активацію ортодонтичних апаратів, видалення зубів та інші стоматологічні послуги, які надавались упродовж 2023–2025 років. Загальна сума витрат на стоматологічне лікування, за твердженням позивачки, склала 13 500 грн, половину яких вона просить стягнути з відповідача.
Обґрунтовуючи витрати на розвиток творчих здібностей дитини та арт-терапію, позивачка посилалась на висновок психолога від 15.11.2023, відповідно до якого у дитини наявні тривожні негативістичні емоційні переживання, депресивний розлад поведінки та необхідність психологічної корекції із застосуванням арт-терапевтичних методик. Позивачка зазначила, що на виконання рекомендацій психолога дитина відвідувала заняття з малювання у напрямку аніме та традиційних технік малювання, а також для занять були придбані художні матеріали, спеціалізовані книги та інше приладдя. Загальна сума витрат за цим напрямком, за твердженням позивачки, склала 5844,62 грн.
Щодо витрат на відвідування басейну позивачка зазначила, що через наявні у дитини неврологічні захворювання та психоемоційні розлади лікарями було рекомендовано заняття плаванням як елемент комплексної реабілітації та підтримки фізичного і психологічного стану дитини. У зв`язку з цим позивачкою було придбано плавальне спорядження, оплачено індивідуальні заняття з плавання та місячний абонемент до басейну. Загальна сума витрат, пов`язаних із відвідуванням басейну, за твердженням позивачки, склала 4026,50 грн.
Стосовно витрат на відпочинок дитини у таборі позивачка зазначила, що у липні-серпні 2023 року дитина перебувала у таборі «Бойко», що, на думку позивачки, було необхідним для психологічного розвантаження, соціалізації та емоційної стабілізації дитини. Вартість перебування у таборі разом із трансфером склала 16 160 грн, що підтверджується платіжними документами.
Також позивачка зазначила, що у зв`язку із дистанційною формою навчання дитини виникла необхідність придбання технічних засобів та облаштування належного робочого місця для навчання. У позові наведено перелік придбаних товарів, зокрема мобільного телефону, планшета, стилуса, навушників, акумулятора, джерела безперебійного живлення, комп`ютерного столу, стелажа та комп`ютерного крісла. Загальна сума витрат за цим напрямком, за твердженням позивачки, склала 26 448,95 грн.
У позовній заяві позивачка наголосила, що усі вказані витрати є обґрунтованими, документально підтвердженими, пов`язаними із забезпеченням лікування, розвитку, освіти та психоемоційного благополуччя дитини, а також здійсненими виключно в інтересах дитини з урахуванням її стану здоров`я та індивідуальних потреб. Позивачка також зазначила, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований на ДП «Завод імені В.О. Малишева» та отримує стабільний дохід. На підтвердження цього позивачка посилалась на довідку з місця роботи та довідку про доходи відповідача, відповідно до яких за період з вересня 2024 року по січень 2025 року відповідачу було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 113 876,56 грн.
Посилаючись на положення статей 141, 185 Сімейного кодексу України та наявність особливих обставин, пов`язаних зі станом здоров`я та розвитком дитини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року у розмірі 33 956 грн, а також покласти судові витрати на відповідача.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Пелих Л.Д. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність належних доказів на підтвердження заявлених вимог.
В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі №641/2637/19 вже було визначено перелік додаткових витрат на дитину, пов`язаних із встановленим діагнозом «внутрішньочерепна гіпертензія». До таких витрат, як зазначає відповідач, судом були віднесені витрати на придбання медикаментів за призначенням лікарів, витрати на відвідування спортивного клубу, витрати на медичні обстеження, пов`язані із зазначеним діагнозом, а також витрати на заняття з психологом для коригування поведінки та стану дитини відповідно до рекомендацій лікарів. Представник відповідача зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 у справі №641/3962/24 було визначено новий спосіб стягнення аліментів – у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також припинено стягнення аліментів, встановлених рішенням від 10.07.2019. Крім того, звертає увагу на матеріальне становище відповідача та зазначає, що згідно з довідкою роботодавця з 24.02.2022 по 23.03.2022 він перебував у відпустці без збереження заробітної плати, з 24.03.2022 по 15.08.2024 його трудові відносини були тимчасово призупинені, а 15.08.2024 він був звільнений. Щодо заявлених позивачем витрат на проходження курсу масажу дитини представник відповідача зазначає, що такі витрати не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України. На думку представника відповідача, вони не викликані особливими обставинами, тяжкою чи хронічною хворобою дитини та не є наслідком виняткових потреб. У відзиві вказується, що масаж та реабілітаційні заходи входять до програм медичних гарантій Національної служби здоров`я України та можуть надаватися за рахунок державного фінансування в межах відповідних пакетів медичних послуг. Стверджує, що такі витрати належать до звичайних потреб дитини, які повинні покриватися за рахунок аліментів. Окремо наголошує на тому, що позивачем не доведено погодження із відповідачем необхідності здійснення таких витрат. Також зазначає, що частина платіжних документів, на які посилається позивач, уже використовувалась нею в іншій цивільній справі №643/9437/23, що розглядалась Салтівським районним судом м. Харкова за позовом відповідача про зменшення розміру додаткових витрат на дитину. На переконання представника відповідача, ці документи вже використовувалися для підтвердження щомісячних додаткових витрат у розмірі 3380 грн, які були встановлені рішенням суду від 10.07.2019. Заперечуючи проти стягнення витрат на стоматологічне лікування дитини, представник відповідача зазначає, що такі витрати також не є наслідком особливих обставин та пов`язані зі звичайними профілактичними або лікувальними заходами щодо стану зубів, які притаманні повсякденним потребам дитини. Представник відповідача вказує, що позивач не довела наявність особливих медичних показань, які б свідчили про винятковий характер відповідного лікування. Крім того, відповідач ставить під сумнів належність та допустимість поданих доказів. Так, щодо актів виконаних робіт, виданих медичним центром, зазначається, що вони не містять усіх обов`язкових реквізитів первинного бухгалтерського документа, зокрема банківських реквізитів виконавця та інших даних, необхідних для їх належного оформлення. На думку відповідача, такі документи не можуть підтверджувати факт надання медичних послуг та понесення відповідних витрат. Щодо наданих позивачем документів стоматологічної поліклініки відповідач зазначає, що лист про відвідування лікарів лише підтверджує факт звернення до медичного закладу, однак не підтверджує понесення витрат на лікування. Аналогічні заперечення висловлено щодо переліків платних послуг та фіскальних чеків, які, на думку відповідача, не дозволяють встановити їх безпосередній зв`язок із додатковими витратами на дитину. Заперечуючи проти стягнення витрат на малювання, представник відповідача вказує, що такі витрати не пов`язані з особливими обставинами, не викликані станом здоров`я дитини чи іншими винятковими обставинами та повинні покриватися за рахунок аліментів. Також зазначається, що платіжні документи свідчать про перерахування коштів фізичній особі, проте не підтверджують фактичного надання послуг дитині та їх необхідності саме як додаткових витрат. Звертає увагу, що аналогічні документи вже використовувались позивачем у справі №643/9437/23 для обґрунтування встановлених раніше додаткових витрат. Стосовно витрат на відвідування басейну зазначає, що такі витрати також не відповідають критеріям статті 185 СК України. Наголошує, що дозвіл лікарів на відвідування басейну не свідчить про необхідність таких занять як лікувального заходу та не підтверджує наявність особливих обставин. На думку представника відповідача, відвідування басейну є звичайною формою фізичного розвитку дитини та має фінансуватися за рахунок аліментів. Щодо витрат на придбання гаджетів та облаштування робочого місця для дистанційного навчання сторона відповідач зазначає, що придбання мобільного телефону, планшета, навушників, стилуса, чохла, акумулятора, комп`ютерного столу, комп`ютерного крісла, стелажа та джерела безперебійного живлення не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України. У відзиві вказується, що дитина навчалася у закладі освіти ще до введення дистанційного навчання, а тому сторона відповідача ставить питання щодо того, яким чином забезпечувалося її навчання до придбання зазначених речей. Також відповідач вважає, що такі витрати належать до звичайних витрат на виховання та навчання дитини й повинні покриватися за рахунок аліментів. Крім того, відзиві зазначено про відсутність доказів фактичної оплати частини придбаних товарів та відсутність доказів того, що вони були придбані саме для дитини. Окремо посилається на неналежну якість копій документів, долучених до позовної заяви. Представник відповідача зазначає, що частина фіскальних чеків, товарних чеків та інших документів є нечитабельними, що унеможливлює їх дослідження, перевірку змісту та формування правової позиції щодо них. У зв`язку з цим вважає такі документи неналежними та недопустимими доказами. Також заперечує проти стягнення витрат на перебування дитини в дитячому оздоровчому таборі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та зазначає, що відпочинок дитини в таборі не пов`язаний із лікуванням, реабілітацією чи усуненням наслідків будь-якої хвороби. На її думку, позивачем не доведено, що перебування дитини в таборі мало лікувальний характер або було призначене лікарями як необхідний захід. Представник відповідача вважає такі витрати витратами на відпочинок та дозвілля дитини, які не можуть бути віднесені до додаткових витрат, передбачених статтею 185 СК України. Сторона відповідача наполягає на тому, що всі заявлені позивачем витрати або вже охоплюються раніше встановленими додатковими витратами, або належать до звичайних потреб дитини, які повинні покриватися за рахунок аліментів та участі обох батьків у її утриманні, а тому підстав для їх додаткового стягнення з відповідача немає.
У відповіді на відзив позивачка не погодилася із запереченнями представника відповідача, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що спрямовані на уникнення виконання обов`язку щодо належного матеріального забезпечення дитини. На обґрунтування своєї позиції позивачка зазначила, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки. Також вказала, що у 2020 році відповідач звертався до суду з позовом про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів. За результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи було підтверджено кровне споріднення між відповідачем та дитиною, після чого позов було залишено без розгляду за заявою самого позивача. Крім того, позивачка посилалася на звернення відповідача до суду з позовом про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, який у подальшому було повернуто заявнику, а також на розгляд справи про зменшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину, у задоволенні якої судом було відмовлено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін судом апеляційної інстанції. Позивачка зазначила, що наведені обставини свідчать про неодноразові спроби відповідача поставити під сумнів своє батьківство, зменшити розмір аліментних платежів та додаткових витрат на дитину, однак відповідні вимоги не знайшли підтвердження у судовому порядку. Окремо позивачка звертає увагу суду на те, що доводи відзиву, на її думку, фактично зводяться до переоцінки обставин, які вже були предметом дослідження під час розгляду попередніх судових справ між сторонами, а також до критичної оцінки стану здоров`я дитини, встановлених діагнозів, призначеного лікування, рекомендацій лікарів та необхідності певних видів розвитку й оздоровлення дитини. У відповіді на відзив позивачка наголосила, що відповідач позбавлений батьківських прав щодо дитини, а тому, на її думку, не мав права на доступ до інформації, яка становить лікарську таємницю. Вважає, що у відзиві представник відповідача безпідставно ставить під сумнів доцільність призначеного дитині лікування, необхідність придбання лікарських засобів, проходження масажів, лікування у відповідних спеціалістів, відвідування психолога, занять малюванням, а також перебування дитини у дитячому таборі «Бойко». Позивачка зазначила, що наявність у дитини захворювань та необхідність їх лікування підтверджуються наявними у справі доказами. При цьому вона вказала, що саме на неї покладено основний тягар лікування, догляду, психологічної підтримки, розвитку та забезпечення належних умов життя і навчання дитини. Щодо витрат на відпочинок у дитячому таборі позивачка зазначила, що на час придбання путівки у дитини були відсутні підстави для отримання безоплатного або пільгового оздоровлення. Посилаючись на відповіді відповідних органів та підприємств, вона вказала, що самостійно придбала путівку до табору, який має позитивні відгуки, забезпечує психологічний супровід дітей, сприяє розвитку здібностей та передбачає вивчення англійської мови. Позивачка також навела доводи щодо співвідношення заявлених нею витрат із витратами, які вже були враховані попереднім рішенням суду про стягнення щомісячних додаткових витрат на дитину. Вказала, що рішення у справі № 641/2637/19 стосувалося витрат на лікування у невролога та психіатра, психологічний супровід, а також розвиток здібностей дитини у сфері танців та групових занять. Разом із тим, після ухвалення зазначеного рішення, за твердженням позивачки, змінився як перелік захворювань дитини, так і коло необхідних для неї витрат. У зв`язку з цим позивачка зазначила, що станом на час подання відповіді на відзив дитина потребує лікування у психіатра, невролога, ортодонта, гінеколога, ортопеда-травматолога, продовження психологічного супроводу, розвитку здібностей у напрямку малювання та аніме, облаштування робочого місця для дистанційного навчання, відвідування басейну та оздоровчо-розвивального табору. На її думку, зазначені потреби виникли або змінилися вже після ухвалення рішення у справі № 641/2637/19 та не були враховані під час визначення розміру передбачуваних додаткових витрат. Позивачка надала розрахунок понесених витрат за період з травня 2023 року по березень 2025 року, згідно з яким загальна сума витрат на медичне забезпечення, психологічний супровід, розвиток здібностей, відпочинок, придбання гаджетів та облаштування робочого місця дитини склала понад 126 тис. грн, а середньомісячні витрати, за її твердженням, становили близько 5 490 грн. У зв`язку з цим вона вказала, що фактичні витрати істотно перевищують розмір витрат, врахований рішенням суду у справі № 641/2637/19. Крім того, позивачка наголосила, що чинним законодавством та попереднім рішенням суду на неї не покладено обов`язку звітувати перед відповідачем щодо понесених додаткових витрат на дитину або зберігати відповідну звітність протягом невизначеного часу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка зазначила, що витрати на лікування, психологічну допомогу, розвиток здібностей, відвідування басейну, придбання необхідних технічних засобів для навчання, перебування у дитячому таборі та інші витрати спрямовані на забезпечення належного фізичного, психологічного, емоційного та соціального розвитку дитини. На її думку, такі витрати відповідають принципу найкращих інтересів дитини та не охоплюються звичайними аліментними платежами. Підсумовуючи викладене, позивачка вказала, що сукупність наведених обставин, зокрема численні судові звернення відповідача щодо перегляду чи зменшення його обов`язків щодо утримання дитини, спроби оспорити батьківство, наявність заборгованості зі сплати аліментів та додаткових витрат, вимоги щодо звітування про понесені витрати, а також обставини, пов`язані з працевлаштуванням відповідача, свідчать, на її думку, про недобросовісність його поведінки та прагнення уникнути виконання обов`язків щодо матеріального забезпечення дитини. 
У доповненнях до відповіді на відзив позивачка зазначає, що курс масажів був призначений дитині спеціалістом дитячої поліклініки №12, де дитина перебуває на медичному спостереженні. Ці послуги не є безкоштовними, а їх оплата здійснена на офіційний рахунок поліклініки, що підтверджується актами, які додані до матеріалів справи. Позивачка також вказує, що стоматологічні послуги (окрім випадків надання ургентної допомоги) є платними та не входять до переліку гарантованих безоплатних медичних послуг; плавання з індивідуальним тренером або в присутності дорослого було призначено дитячим неврологом ОСОБА_5 згідно з записом в ЕСОЗ від 17.03.202, а не просто «одобрено» чи «отримано дозвіл», як зазначає адвокат відповідача. Позивачка наголошує, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей — донька ОСОБА_4 (2011 р.н.) та син ОСОБА_6 (2016 р.н.). Крім того, вона витрачає час і кошти на опіку над своєю непрацездатною сестрою, яка має хронічні захворювання. Зазначає, що відповідач жодного разу не звертався до органів опіки та піклування щодо перевірки використання аліментів чи умов проживання дитини. 
У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача адвокат Пелих Л.Д не погодилася з доводами позивачки та зазначила, що у відзиві не ставилася під сумнів правильність медичних діагнозів або професійна компетентність лікарів, натомість наголошувалося на відсутності передбачених статтею 185 СК України особливих обставин, які б надавали спірним витратам характеру додаткових витрат на дитину. З цього приводу зазначає, що витрати на курс масажу не можуть бути віднесені до додаткових витрат у розумінні статті 185 СК України, оскільки не доведено, що вони були спричинені тяжким чи хронічним захворюванням дитини або іншими особливими обставинами. Також вказано, що один із наданих позивачем документів є нечитабельним, що унеможливлює дослідження його змісту (т. 1 а.с. 33). Крім того, представник відповідача звернула увагу на існування державної системи фінансування реабілітаційних послуг через Національну службу здоров`я України, у межах якої послуги з масажу можуть надаватися безоплатно за відповідними пакетами медичних гарантій. На думку сторони відповідача, такі витрати належать до звичайних потреб дитини та повинні покриватися за рахунок аліментів. Також зазначено, що необхідність та здійснення таких витрат не були погоджені з батьком дитини. Щодо витрат на стоматологічне лікування зазначає, що такі витрати також не пов`язані з особливими обставинами, не обумовлені тяжким чи хронічним захворюванням та є звичайними витратами, які виникають у процесі догляду за здоров`ям дитини. На думку прдставника відповідача, позивач не довела, що звернення до стоматолога було викликане саме особливими обставинами, а не звичайними профілактичними або лікувальними заходами. Також вказано на відсутність належних доказів понесення відповідних витрат та відсутність погодження їх здійснення з відповідачем. Стосовно витрат на заняття малюванням представник відповідача наголосила, що позивач не довела наявності у дитини особливих здібностей чи досягнень, які б обумовлювали необхідність таких витрат саме як додаткових. На переконання сторони відповідача, витрати на творчий розвиток дитини належать до звичайних витрат на її виховання та розвиток і повинні покриватися коштами аліментів та внеском обох батьків у повсякденне утримання дитини. Щодо витрат на відвідування басейну представник відповідача звернула увагу, що з наданих позивачем документів убачається лише надання лікарями дозволу на відвідування басейну, а не медичного призначення чи необхідності проходження відповідної реабілітації. На думку представника відповідача, отримання дозволу свідчить лише про відсутність медичних протипоказань, а рішення про відвідування басейну було прийнято матір`ю самостійно. Вважає, що зазначені витрати також не пов`язані з особливими обставинами, не викликані тяжкою чи хронічною хворобою та є звичайними витратами на розвиток і дозвілля дитини, які повинні покриватися аліментами. Заперечуючи проти віднесення до додаткових витрат вартості гаджетів та облаштування робочого місця для навчання, зазначила, що придбання мобільного телефону, планшета, стилуса, навушників, комп`ютерного столу, крісла, джерела безперебійного живлення та інших речей не обумовлене особливими обставинами. Представник відповідача наголосила, що дитина навчалася в закладі освіти й до здійснення таких покупок, а дистанційне навчання здійснювалося ще з 2020 року, у зв`язку з чим ставить під сумнів доводи позивача про виняткову необхідність придбання вказаних товарів саме у заявлений період. На думку сторони відповідача, такі витрати є звичайними витратами на забезпечення навчального процесу дитини. Щодо витрат на перебування дитини у таборі «Бойко» представник відповідача зазначила, що оздоровчий табір не є медичним закладом, а позивач не надала доказів того, що перебування дитини у ньому було формою лікування або медичної реабілітації. Представник відповідача вказала, що не подано доказів існування рекомендацій медичних установ щодо необхідності такого відпочинку, а також доказів того, що відповідне товариство здійснює медичну діяльність або має у штаті відповідних лікарів-фахівців. На думку представника відповідача, поїздка до табору була наслідком добровільного рішення матері та не може розглядатися як додаткові витрати, викликані особливими обставинами. При цьому сторона відповідача послалася на правову позицію Верховного Суду у справі № 720/1119/17 від 17.01.2019 щодо того, що витрати на оздоровлення в таборі без належного підтвердження медичної необхідності не належать до додаткових витрат, передбачених статтею 185 СК України. Узагальнюючи наведене, сторона відповідача стверджує, що жодна із заявлених позивачем витрат не підтверджує наявності особливих обставин, передбачених статтею 185 СК України. На її переконання, усі такі витрати належать до поточних витрат на утримання дитини, які повинні покриватися за рахунок аліментів та участі обох батьків у забезпеченні потреб дитини. Наголосила, що аліменти на утримання дитини сплачувалися відповідачем своєчасно та в установленому порядку. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача навела детальний розрахунок сум аліментів, утриманих із заробітної плати відповідача за грудень 2024 року — червень 2025 року, та вказала, що за цей період на користь дитини було сплачено понад 79 тис. грн аліментних платежів. Крім того, сторона відповідача звернула увагу, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2019 року вже було визначено обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину у фіксованому розмірі 1690 грн щомісячно, а тому, на її думку, значна частина витрат, на які посилається позивач у цій справі, фактично вже враховувалася при обґрунтуванні зазначених додаткових витрат у попередніх судових спорах між сторонами. Також зазначила, що документи, подані позивачем у цій справі на підтвердження додаткових витрат, раніше вже використовувалися нею у справі № 643/9437/23 як докази на підтвердження необхідності збереження встановленого розміру додаткових витрат на дитину. З огляду на наведене представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покласти судові витрати на позивача. У доповненні до заперечення ОСОБА_2 звернула увагу суду на те, що значна частина доказів, на які посилається позивачка для обґрунтування заявлених вимог, уже була предметом дослідження в іншій судовій справі № 643/9437/23 за позовом ОСОБА_3 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину. Представник відповідача послалася на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року, якими позов ОСОБА_3 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину було залишено без задоволення. На думку сторони відповідача, у межах зазначеної справи судами вже досліджувалися документи, що підтверджують стан здоров`я дитини, необхідність її лікування та розвитку, а також витрати, понесені матір`ю дитини на забезпечення таких потреб. У поясненнях зазначено, що під час розгляду справи № 643/9437/23 судами були досліджені медичні документи, які підтверджують наявність у дитини низки захворювань та необхідність постійного медичного нагляду. Зокрема, встановлено, що дитина продовжує перебувати на лікуванні у зв`язку з діагнозом F92, а її стан здоров`я має негативну динаміку. Крім того, було встановлено наявність додаткових діагнозів, серед яких депресивний розлад поведінки, соматоформна вегетативна дисфункція, гіпертонічний синдром, полісегментарний остеохондроз, наслідки гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи, хронічні порушення лікворної гемодинаміки, церебростенічний синдром та інші захворювання. Також за результатами обстеження ортодонта було виявлено необхідність корекції прикусу. Представник відповідача наголосила, що судами у попередній справі були досліджені документи щодо необхідності забезпечення належних умов розвитку дитини в умовах воєнного стану. Зокрема, оцінювалися докази придбання для дитини мобільного телефону, навушників, акумулятора, планшета, стилуса, чохла до планшета, комп`ютерного столу та інших предметів, необхідних для навчання та розвитку. Також предметом судового дослідження були документи щодо відвідування дитиною занять з малювання та розвитку творчих здібностей у напрямку аніме, що, відповідно до висновків психолога та психоневролога, рекомендовано як засіб емоційного розвантаження та розвитку особистості дитини. На думку представника відповідача, твердження позивача про те, що окремі витрати не були предметом оцінки в попередніх судових справах, не відповідають фактичним обставинам. У поясненнях наведено перелік документів, які, за твердженням відповідача, вже були подані та досліджені у справі № 643/9437/23. До таких документів віднесено чеки та інші підтвердження витрат на стоматологічне лікування, ортодонтичні послуги, заняття з малювання, придбання матеріалів для творчості, організацію робочого місця дитини, придбання гаджетів для навчання, оплату дитячого табору, а також частину витрат, пов`язаних із лікуванням та реабілітацією дитини. У зв`язку з цим сторона відповідача вказала, що значна частина документів, доданих позивачем до матеріалів даної справи, фактично дублює докази, які були надані та досліджені під час розгляду справи № 643/9437/23. На переконання представника відповідача, судами першої та апеляційної інстанцій у зазначеній справі вже було встановлено обставини щодо стану здоров`я дитини, необхідності її лікування, проходження медичних обстежень, стоматологічного лікування, розвитку творчих здібностей, забезпечення належних умов навчання та інших витрат, пов`язаних із дитиною. Крім того, представник відповідача зазначила, що рішенням суду та постановою апеляційного суду у справі № 643/9437/23 фактично підтверджено наявність підстав для несення додаткових витрат на дитину та визнано належними і допустимими докази, надані матір`ю дитини для підтвердження таких витрат. На її думку, ці судові рішення мають значення для розгляду даної справи, оскільки встановлені ними обставини не підлягають повторному доказуванню в силу положень цивільного процесуального законодавства. 

Процесуальні дій у справі
Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 09.06.2025 після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року.
Ухвалою суду від 14.07.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено. Продовжено ОСОБА_3 процесуальний строк для подання відзиву та долучено поданий відзив до матеріалів справи.
Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування матеріалів цивільної справи № 643/9437/23 для огляду в судовому засіданні повернуто заявнику без розгляду
Ухвалою суду від 12.08.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі та в клопотанні про витребування матеріалів цивільної справи № 643/9437/23 відмовлено. 
Ухвалою суду від 25.02.2026 в задоволенні клопотання представника відповідача Пелих Л.Д. про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами відмовлено.
В судовому засіданні позивачка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Наголосила на преюдиційності рішення суду у справі № 643/9437/23, в яких суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновків, що витрати пов`язані із курсом массажу, лікуванням у стоматолога, витрати пов`язані із малюванням, відвідуванням бассейну, пов`язані з покупкою гаджетів та організацією робочого місця для ефективного навчання, витрати, пов`язані із табором Бойко, є додаковими витратами, які не передбачені рішенням суду у справі № 641/2637/19.
В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Акцентувала увагу суду, що норми статті 185 СК України не передбачають можливості одночасного застосування обох способів фінансування одних і тих самих витрат. На її думку, закон надає право обрати спосіб фінансування додаткових витрат, однак не допускає їх одночасного стягнення як наперед, так і після фактичного понесення щодо одних і тих самих потреб дитини. Зазначається, що у випадку заявлення вимоги про фінансування майбутніх витрат позивач повинен довести необхідність їх понесення у майбутньому, тоді як при заявленні вимог про відшкодування вже понесених витрат мають бути надані документи, що підтверджують фактичне здійснення відповідних платежів. На думку представника відповідача, одночасне стягнення коштів за обома механізмами може призвести до безпідставного збагачення особи, яка заявляє відповідні вимоги. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2010.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 19)
Відповідно довідки, виданої КЗ «Харківська гімназія № 94 ХМР» дитина ОСОБА_7 навчається в 8А класі, форма навчання – дистанційна (а.с. 54).
Згідно свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_2 виданого Московським відділом державної реєстрації акті цивільного стану Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 змінила ім`я на ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17).
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2014 у справі № 641/1347/2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 04 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 602, розірвано. З ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі 550,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 лютого 2014 року (т. 1 а.с. 22).
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2019 року у справі № 641/2637/19 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . Збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі – 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину понесеної суми додаткових витрат на дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно у розмірі 8750 гривень; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи 04.04.2019 року у розмірі 1690 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 25-32)
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року у справі № 641/7210/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 23-24).
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року у справі № 641/3962/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково про збільшення розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно з постановою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 – залишено без задоволення. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 – залишено без змін.
Рішенням Московський районний суд м. Харкова від 15 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину залишено без задоволення.
Згідно з постановою Харківського апеляційного суду від 28.08.2025 у справі 643/9437/23 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 – залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2025 року – залишено без змін.
Спірні правовідносини у вказаній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України та виникли з приводу вимоги позивачки відшкодувати понесені нею додаткові витрати на утримання дитини за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року з відповідача, який позбавлений батьківських прав, з урахуванням того, що останній, окрім сплати аліментів, щомісяця на виконання рішення суду сплачує кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи 04.04.2019, у розмірі 1690 гривень. 

Застосування норм права, оцінка доказів та мотиви ухваленого рішення
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185).
Відповідно до статті 185 ЦПК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 зазначено, що «аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов».
Досліджуючи правову природу такого механізму як стягнення додаткових витрат, суд наголошує на тому, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Водночас в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
При цьому додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати, але за умови документального підтвердження необхідності понесення таких витрат постійно.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Як вбачається з рішення Комінтернівського районного суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19, вказаним рішенням з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати з причин того, що наявні особливі обставини, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини., які потребують щомісячного фінансування. Тобто за вказаним рішенням додаткові витрати профінансовані наперед без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що право на звернення до суду із позовом про стягнення додаткових витрат виникає в тому разі коли сума понесених позивачкою додаткових витрат перевищила наперед профінансований розмір додаткових витрат, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19.
За таких обставин, позов про стягнення додаткових витрат в порядку статті 185 СК України може бути задоволений якщо належними, достатніми та допустимими доказами буде доведено, що розмір фактично понесених додаткових витрат перевищив розмір додаткових витрат, які були присуджені за рішенням суду, та стягненню в такому випадку підлягає різниця між фактично понесеними додатковими витратами та сумою, яка наперед щомісячно покривається платником аліментів за рішенням суду про стягнення додаткових витрат.
Буквальне тлумачення норм статей 180, 183, 185 СК України дає підстави для висновку, що існують два способу стимулювання того, з батьків з ким дитина не проживає, на виконання обов`язку утримання дитини: стягнення аліментів на утримання дитини (статті 180, 183) та стягнення додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185).
Отже, всі витрати, які понесла ОСОБА_1 , що не входять до складу аліментів та зумовлені хворобою та потребою розвитку дитини, є додатковими витратами та можуть бути стягнуті з ОСОБА_3 , в тому випадку, коли: 1) такі витрати будуть підтверджені відповідними належними, допустимими та достатніми доказами; 2) такі витрати зумовлені наявність особливих обставин (тобто не входять до складу аліментів); 3) перевищують розмір додаткових витрат присуджені на постійній основі рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19, за відповідний період.
Підсумовуючи викладене вище, для того, щоб дійти висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову та стягнення додаткових витрат за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року, суд має застосувати таку формулу: встановити, чи відносяться заявлені до суми виплати понесених позивачкою як додаткові витрати, що зумовлені хворобою та розвитком здібностей дитини, або охоплюються витратами, які мають компенсуватися за рахунок аліментів; за встановлення обставин того, що заявлені до компенсації витрати, відносяться до додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами, суд має встановити, що підтверджується документально такі витрати. При цьому суд зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на відпочинок у таборі - виписками з історії хвороби дитини з відповідними рекомендацями, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
І наостанок з урахуванням наявності рішення суду, за яким стягується щомісяця додаткові витрати, суд має розрахувати чи перевищує розмір заявлених до стягнення додаткових витрат за відповідний період суму сплачених наперед додаткових витрат.
За таких обставин, для доведення того, що розмір заявлених до стягнення додаткових витрат перевищує розмір сплачених наперед додаткових витрат за рішенням суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19 суд має дослідити реальність та обгрунтованість понесення всіх додаткових витрат за відповідний період, а не тільки тих, що заявляються до стягнення, адже тільки у такій спосіб суд може встановити чи охоплюються додаткові витрати рішенням суду від у справі № 641/2637/19 або позивачкою заявлено до компенсації додаткові витрати, що перевищили наперед встановлений за рішенням суду розмір.
Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зазначив, що положення статті 185 СК стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
В даному випадку суд не погоджується із доводами позивачки про те, що вона просить стягнути додаткові витрати, що не охоплюються рішенням суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19. При цьому суд ураховує, що рішення у справі № 641/2637/19 стосувалося витрат на лікування у невролога та психіатра, психологічний супровід, а також розвиток здібностей дитини у сфері танців та групових занять. Разом із тим, як сама вказує позивачка, після ухвалення зазначеного рішення, змінився як перелік захворювань дитини, так і коло необхідних для неї витрат, отже суд робить висновок, що предметом дослідження мають бути всі додаткові витрати, понесені за спірний період, а не тільки ті, що на думку позивачки, не охоплюються рішенням суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19. На користь такого висновку суду також свідчить та обставина, що документи, подані позивачем у цій справі на підтвердження додаткових витрат, раніше вже використовувалися нею у справі № 643/9437/23 як докази на підтвердження необхідності збереження встановленого розміру додаткових витрат на дитину. При цьому у справі № 643/9437/25, так і в ході вказаного судового розгляду, було встановлено, що обсяг додаткових витрат понесених позивачкою відмінний від того обсягу , що був за рішенням суду у справі № 641/2637/25 профінансований наперед.
Суд наголошує на тому, що однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність. Тобто, при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично, і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини). 
В іншому випадку не врахування тих сум, що сплачуються ОСОБА_3 на постійній основі як додаткові витрати за рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19, призводить до того, що такі додаткові витрати позиціонуються як додатковий (відмінний від двох інших) способів утримання дитини, що чинним законодавством не передбачений. Суд наголошує на тому, що вказаним рішенням суду наперед профінансовано виплати за сплату за ліків щомісячно 1000 гривень, щомісячну вартість обстежень 200 гривень, консультації психолога (не менше 6 за місяць), вартість щомісячних тренувань 500 грн. Як вказує сама позивачка такі послуги вже не надаються дитині та замість цього обсягу здійснюються інші додаткові витрати. 
Отже, як вказувалося вище, доказуванню у даній справі підлягають всі витрати понесені позивачкою за спірний період, оскільки тільки в такому випадку можна з`ясувати, чи перевищує розмір додатково понесенних витрат розмір додаткових витрат за рішенням суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19.
Як стверджує позивачка, у період з листопада 2022 року по квітень 2025 року нею було понесено додаткові витрати на дитину, зумовлені необхідністю забезпечення належного медичного нагляду, реабілітаційних заходів, а також підтримки емоційного, психологічного та інтелектуального розвитку дитини в умовах її хронічного захворювання, крім витрат, передбачених рішенням суду по справі № 641/2637/19. Зокрема, витрати охоплювали: курс масажу, лікування у стоматолога, розвиток мальовничих талантів (малювання) та арт-терапія, рекомендована психологом, відвідування басейну, відпочинок у таборі, покупку гаджетів та облаштування робочого місця для ефективного навчання.
Щодо витрат пов`язаних із покупкою гаджетів та облаштування робочого місця для ефективного навчання, суд зазначає таке.
В першу чергу суд наголошує на тому, що ані рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2025 року, ані в постанові Харківського апеляційного суду від 28.08.2025 у справі 643/9437/23 прямого висновку саме про правову природу цих витрат не зроблено (взагалі не вказано про ці додаткові витрати). За твердженням позивачки у справі № 641/9437/23 та в цій справі, що розглядається, такі витрати є додатковими витратами.
Згідно з довідкою від 27.03.2025 №01-65/54, ОСОБА_8 дійсно навчається в комунальному закладі «Харківська гімназія №94 Харківської міської ради». Форма навчання - дистанційна. 
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що виникла об`єктивна та невідкладна потреба в забезпеченні дитини необхідними технічними засобами, а також у створенні комфортного, безпечного та функціонального робочого простору, що відповідає сучасним вимогам дистанційної освіти. Нею було придбано гаджети та електроніка, необхідні для навчання: 26.11.2022 – акумулятор універсальний (1499,00 грн); 08.01.2023 – мобільний телефон ROСO (8499,00 грн); 13.04.2023 – планшет Xiaomi Pad (9209,00 грн), чохол до нього (449,00 грн), стилус-ручка (104,00 грн); 13.06.2023 – навушники Ugreen (1046,00 грн); 03.12.2024 – джерело безперебійного живлення TTN для роутера DC-1018, 18w, 12000mah (1/2 вартості (придбано для двох дітей) = 1349,95 грн). А також придбані меблі та елементи організації навчального простору:
20.09.2023 – комп`ютерний стіл «Стандарт правий» (2299,00 грн); 12.12.2023 – стелаж К-18 білий (1/2 вартості (придбано для двох дітей) = 844,00 грн); 17.01.2024 – комп`ютерне крісло BONRO B-881 (1150,00 грн).
Водночас, на думку суду, такі витрати пов`язані із забезпеченням права дитини на повноцінну освіту в умовах дистанційного навчання, а також адаптовані до її особистих потреб, але жодним чином не зумовлені медичними діагнозами. Створення комфортного освітнього середовища є важливим аспектом гармонійного розвитку будь-якої дитини незадлежно від того, чи страждає дитина на будь-які захворювання. 
Отже, суд вважає, що такі витрати не можна вважати додатковими витратами, оскільки такі не викликані особливими обставинами, оскільки відносяться до загального розвитку дитини. Позивач не надала доказів, що такі витрати пов`язані з розвитком певних здібностей дитини чи здійснюються за призначенням лікаря. Зазначені витрати мають покриватися коштами, які отримує одержувач аліментів.
Щодо витрат, пов`язаних із проходженням курсу массажу, суд зазначає таке.
Відповідно до інформації щодо огляду дитячого ортопеда-травматолога від 29.05.2024, лікарем дитячої неврологічної лікарні № 5 Чікрижовою Ганною Олександрівною призначено масаж спини та ШВЗ №12 (т. 1 а.с. 33). Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що наданий документ є неналежної якості, оскільки в судовому засіданні було досліджено зміст документу, що по суті є оглядом лікаря із поставленням відповідних діагнозів та запропонованою схемою лікування, в тому числі необхідністю проходження курсів масажу.
Проходження ОСОБА_4 курсу масажу у дитячій міській поліклініці № 12 з 20.06.2024 підверджується актами здавання-приймання наданих послуг № 46/МА від 07.07.2024 - 350грн, №45-МА від 07.07.2024 - 450грн, №42-МА від 26.06.2024 -140 грн, №41-МА від 26.06.2024 – 180 грн., №40-МА від 24.06.2024 – 210 грн, №39-МА від 24.06.06.2024 – 270грн, №38-МА від 20.06.2024-140 грн, №37-МА від 20.06.2024 – 180 грн. 
Суд робить висновок про те, що такі витрати слід відносити до додаткових витрат, що пов`язані з особливими обставинами, зокрема хронічним захворюванням дитини, що підтверджується документально. Доводи представника відповідача про те, що вказаний массаж є оздоровчим, а не лікувальним, та мав надаватися безкоштовно, суд відхиляє, оскільки такі доводи мають формальний характер та не спротовують факт надання послуг на потреби дитини, які обумовлені її станом здоров`я.
Щодо витрат, пов`язаних із лікуванням у стоматолога, суд зазначає таке.
Обгрунтовуючи необхідність стягнення вказаних витрат та віднесення їх до додаткових, позивачка наголошує на тому, що на теперішний час продовжується лікування в ортодонта з корекції прикусу верхньої та нижньої щелепи. Зокрема вказала, що 13.09.2023 проведено 3D-знімок щелепи, вартість якого відповідно до квитанції становить 300 грн., чек №1327097588 від 13.09.2023. 16.09.2023 проведено консультацію в лікаря-ортодонта у клініці «Rich Smile». Відповідно до квитанції сплачено 500 грн., чек 866 від 19.06.2023. 16.10.2023 проведено консультацію в лікаря-ортодонта, відповідно до квитанції сплачено 300 грн., про що свідчить акт виконаних робіт №31 від 16.10.2023. 23.10.2023 проведено чистку зубів перед встановленням пластинок, вартість якої становить 1200 грн., про що свідчить акт виконаних робіт №59 від 23.10.23. 
Суд установив, що відповідно до інформації, наданої директором КНП «Міська стоматологічна поліклініка №2» Харківської міської ради від 15.11.2024 №384/0/654-24, ОСОБА_4 перебувала на прийомі у лікаря-стоматолога-ортодонта Чічік Н.О.: 19.12.2023, 04.01.2024, 23.01.2024, 13.02.2024, 07.03.2024, 26.03.2024, 16.04.2024, 07.05.2024, 04.06.2024, 20.06.2024, 16.07.2024, 06.08.2024, 29.08.2024, 24.09.2024, 17.10.2024, у лікаря-стоматолога-хірурга ОСОБА_9 19.12.2023 проведено огляд лікаря-стоматолога-хірурга, під час якого встановлено діагноз: ускладнене прорізування постійних зубів (1.3, 1.5), призначена протизапальна терапія та надані рекомендації. Крім того, визначено потребу у виготовленні ортодонтичного апарату на верхню щелепу (в/щ). Знято відбиток верхньої щелепи та відлита контрольно-діагностична модель. Згідно з касовими чеками сплачено: консультація, огляд - 300 грн., складання плану лікування - 200 грн., зняття відбитків, відлиття контрольно-діагностичної моделі - 1000 грн., виготовлення ортодонтичного апарату - 1500 грн. = всього 3000 грн. В подальшому 23.01.2024 здійснювався контроль лікування ортодонтичним апаратом. Згідно з касовими чеками сплачено активація ортодонтичного апарату (1 щелепа) - 200 грн. 13.02.2024 продовжено контроль ортодонтичного лікування. Згідно з касовими чеками сплачено активація ортодонтичного апарату (1 щелепа) - 200 грн. 07.03.2024 продовжено контроль ортодонтичного лікування. Згідно з касовими чеками сплачено зняття відбитку (н/щ) - 1000 грн., виготовлення ортодонтичного апарату - 1500 грн., активація ортодонтичного апарату (в/щ) - 200 грн. 26.03.2024 (400 грн.) - контроль ортодонтичного лікування. Встановлено ортодонтичний апарат на нижню щелепу та надані рекомендації по догляду за апаратом, режиму носіння та активації. Згідно з касовими чеками сплачено: активація ортодонтичного апарату (в/щ) - 200 грн., активація ортодонтичного апарату (н/щ) - 200 грн. = всього 400 грн. Також в подальшому на лікування витрачено 16.04.2024 - 400 грн. 07.05.2024 - 400 грн. 04.06.2024 - 400 грн. 20.06.2024 - 400 грн. 16.07.2024 - 400 грн. 06.08.2024 - 400 грн. 29.08.2024 - 400 грн. 24.09.2024 - 400 грн. 17.10.2024 - 400 грн. Додатково 01.11.2024 проведено консультацію в лікаря ФОП ОСОБА_10 (м. Чернівці), відповідно до квитанції сплачено 300 грн. 28.01.2025 зроблено панорамний знімок згідно направлення ортодонта, відповідно до квитанції сплачено 200 грн. 28.01.2025, 31.01.2025 проведено видалення зубів з анестезією, відповідно до квитанцій сплачено 600 грн. 
Отже, фактично позивачкою понесено 13500 грн витрат на лікування в ортодонта з приводу корекції прикусу верхньої та нижньої щелепи та також встановлення діагнозу: ускладнене прорізування постійних зубів. 
За таких обставин, суд уважає, що позивачкою понесено додаткові витрати, зумовлені особливими потребами дитини, та такі витрати підтверджені належними та допустими доказами. 
Щодо витрат на розвиток мальовничих талантів (малювання) та арт-терапію, суд зазначає таке.
Обгрунтовуючи понесені витрати, позивачка вказує на те, що нею за рекомендацією психолога прийнято рішення сприяти реалізації дитиною її творчого потенціалу як засобу емоційного розвантаження і стабілізації психоемоційного стану.
Зазначає про те, що на виконання рекомендацій фахівця дитина відвідала пробне заняття, вартість якого склала 300 грн. З метою підтримки емоційного стану дитини, її особистісного розвитку та формування стійких позитивних переживань, позивачкою придбано повноцінний курс занять з малювання вартістю 1953 грн, адаптований до потреб дитини та розроблений із урахуванням арт-терапевтичних підходів. Для курсу малювання та для розвитку мальовничих талантів придбано різноманітні матеріали та прилади: полотна, скетчбуки, акварельні листи, маркери, олівці різних характеристик та кольорові, папір та фоаміран, скульптурний пластилін, гумки, папки для зберігання робіт, лайнери. З метою підтримки інтересу дитини до культу Аніме та сприяння її творчому розвитку, ОСОБА_1 придбано відповідні спеціалізовані книги, що відповідають віковим особливостям дитини та спрямовані на формування навичок у сфері аніме-ілюстрації та традиційних технік. 
В даному випадку суд ураховує підтверджені документально медичні діагнози ОСОБА_4 , зокрема лікворну гіпертензію, підвищену нервово-рефлекторну збуджуваність мозку, психоемоційні розлади та наявність ознак пароксизмальної активності –(раніше встановлені діагнози), G98 Інші ураження нервової системи, не класифіковані в інших рубріках, наслідки антиперенатального ГІУ ЦНС – хронічні порушення лікворно- та гемодинаміки з акцентом в вертибазилярному басейні з синкопальними станами на тлі патології шийного відділу хребта, виражений церебростенічний синдром. R45.89 інші симптоми та ознаки, що відносяться до емоційного, М42.02 ювеніальний осеохондроз хребта, шийний відділ. 
Також суд зважає на те, що відповідно до висновку психолога, складеного практичним психологом Медичного центру ТОВ «Небозвід» ОСОБА_11 від 15.11.2023, емоційний стан ОСОБА_4 характеризується наявністю тривожних негативістичних емоційних переживань, пов?язаних з сімейним конфліктом між батьками на фоні розлучення. Станом на дату проведення консультації у дитини спостерігається депресивний розлад поведінки. Психотравмуюча ситуація для дитини так і залишилась невирішеною, динаміки зміни ситуації проходять помірно за допомогою методів психологічного арт-терапевтичного розвантаження, консультативних бесід. Рекомендовано прислухатися до бажання дитини реалізувати себе в Аніме - малюванні, традиційних техніках малювання за вибором дитини, що сприятиме в подальшому емоційному розвантаженню і розвитку особистості. Емоційний стан дитини потребує постійного спостереження та коригування психологом за необхідністю.
Отже, з урахуванням рекомендацій психолога на тлі встановлених діагнозів проходження курсів арт-терапії слід віднести до даткових витрат, що обумовлені особливи потребами дитини та безпосередньо пов`язані як із наявними хронічними хворобами (арт-терапія), так і розвитком здібностей дитини в сфері малювання. 
Понесені витрати підтверджуються квитанціями (чеками) від 16.10.2023 на суму 423 грн, від 25.10.2023 на суму 503 грн, від 05.11.2023 на суму 551 грн, від 26.11.2023 на суму 118 грн, від 19.12.2023 на суму 489,15 грн, від 24.01.2024 на суму 397 грн, від 26.01.2024 на суму 146 грн.
Факт придбання книг підтверджується відповідними розрахунковими документами (квитанціями) від 24.04.2024 на суму 390 грн, від 28.04.2024 на суму 350 грн, від 01.08.2024 на суму 500 грн.
В судовому засіданні досліджено всі вказані первинні документи та перевірено відповідність копії оригіналу. 
При цьому суд наголошує на тому, що квитанція від 23.02.2024 на суму 275,47 грн до матералів справи не долучена.
За таких обставин, суд уважає, що позивачкою понесено додаткові витрати на загальну суму 5820,15 грн, зумовлені особливими потребами дитини, та такі витрати підтверджені належними та допустими доказами.
Щодо витрат на відвідування бассейну, суд зазначає таке.
Обгрунтовуючи необхідність понесення додаткових витрат на відвідування бассейну, позивачка зазначила, що відвідування басейну має особливе значення для підтримання фізичного та психоемоційного здоров`я дитини та одобрено лікарями неврологом та ортопедом від 17.03.2025 в Чернівецькій міській дитячій поліклініці. 
Суд установив, що у зв`язку з медичними показаннями, встановленими за результатами консультацій ортопеда та невролога, ОСОБА_12 надано дозвіл на відвідування басейну як елемент комплексної реабілітації та підтримки фізичного і психоемоційного стану дитини. Зокрема, 17.03.2025 отримано дозвіл на відвідування басейну у фітнес-клубі «Титан». Позивачкою придбано необхідне плавальне спорядження та загальна сума витрат на придбання плавального спорядження склала 1 426,50 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 17.03.2025. Матеріалами справи підтверджується, що дитина відвідала басейн 22, 25 та 27 березня 2025 року. Вартість трьох індивідуальних занять склала 600 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до довідки №7 від 31.03.2025, виданої директором ТОВ «Букоімпекс ЛТД», ОСОБА_4 відвідувала заняття з навчання плаванню в басейні фітнес центру «Титан» у березні 2025 року. У квітні 2025 року позивачкою придбано місячний абонемент на відвідування басейну у фітнес-клубі «Титан» на суму 2000 грн.
З урахуванням озвучених вище медичних діагнозів дитини, суд погоджується із доводами позивачки про те, що заняття у воді мають доведений терапевтичний ефект при подібних неврологічних порушеннях, оскільки сприяють: покращенню кровообігу та нормалізації внутрішньочерепного тиску, зменшенню м?язового напруження, що характерне для дітей з неврологічними діагнозами, регуляції психоемоційного стану – вода має заспокійливу дію, сприяє зниженню рівня тривожності та внутрішньої напруги, гармонійному фізичному розвитку, що є важливим для дитини зі схильністю до соматичних та психічних розладів, покращенню якості сну, концентрації та загального самопочуття.
За таких обставин, суд уважає, що позивачкою понесено додаткові витрати на загальну суму 4026,50 грн, зумовлені особливими потребами дитини, а не з метою повсякденного оздоровлення, та такі витрати підтверджені належними та допустими доказами. 
Щодо витрат, пов`язаних із відпочинком у таборі, суд зазначає таке.
У позовній заяві позивачка зазначила, що враховуючи особливості психоемоційного стану ОСОБА_4 , наявність у дитини хронічних неврологічних захворювань, потребу у стабільному емоційному середовищі, соціалізації та формуванні позитивного психоемоційного досвіду доцільним та обґрунтованим заходом реабілітаційного характеру є відвідування дитячого оздоровчого табору.
Суд установив, що у період з 21 липня по 3 серпня 2023 року дитина перебувала у таборі «Бойко». Загальна сума витрат на перебування дитини в таборі, включаючи організований трансфер, склала 16 160 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом - квитанцією до платіжної інструкції №22 від 05.07.2023 на суму 16 160,00 грн. за реквізитами ТОВ «СК «ДІСКАВЕРІ» (код ЄДРПОУ 43680588).
Суд уважає , що такі витрати на відпочинок у таборі з урахуванням анамнезу та хронічних захворювань дитини слід віднести саме до додаткових витрат, які зумовлені особливими потребами дитини. Суд також ураховує висновки, викладені у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 у справі № 643/9437/23, відповідно до яких як відпочинок у таборі, так і понесені витрати на арттерапію розцінено саме як додаткові витрати.
Доводи представника відповідача про окремі недоліки в наданих первинних документів, як от сплата не на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 , різні найменування виконавця послуг (ЛДЦ Фортуна чи МЦ "ПСЛ"), не зазначення в квитанції призначення платежу (т. 1 а.с. 43) суд відхиляє, оскільки в цілому досліджені в судовому засіаднні первинні документи підтверджують факт понесених витрат. Окремі квитанації дійсно за сплином часу втратили належну якість, але в цілому їх зміст судом встановлений та перевірений на відповідність копії оригіналу. 
Оцінюючи заявлені позивачкою додаткові витрати, а саме: витрати на проходження курсу масажу спини та шийно-комірцевої зони у розмірі 1 932,00 грн., стоматологічне та ортодонтичне лікування у розмірі 13 500,00 грн., заняття з малювання та арт-терапію у розмірі 5 820,15 грн., відвідування басейну у розмірі 4 026,50 грн., а також відпочинок та оздоровлення у дитячому таборі «Бойко» у розмірі 16 160,00 грн., з урахуванням доводів представника відповідача, суд також зазначає таке.
За своєю правовою природою та виходячи з системного аналізу положень статті 185 СК України, зазначені витрати, на відміну від витрат на придбання технічних засобів для навчання, дійсно викликані особливими обставинами — наявністю у дитини хронічних захворювань (G98, F92, ювенільний остеохондроз тощо) та потребою у специфічній психоемоційній та фізичній реабілітації, що підтверджується відповідними медичними висновками, рекомендаціями лікарів та практичного психолога, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, вказані виплати за своїм характером належать до додаткових витрат на дитину, які не охоплюються та не можуть охоплюватися стандартними аліментними платежами, спрямованими на забезпечення щоденних базових потреб дитини.
Разом з тим, визначальною обставиною для вирішення даного спору є наявність чинного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 липня 2019 року у справі № 641/2637/19, яким з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вже стягуються кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, на постійній щомісячній основі у фіксованому розмірі 1690 гривень, тобто витрати фінансуються наперед.
Спірний період, за який позивачка просить стягнути додаткові кошти, охоплює час з листопада 2022 року по квітень 2025 року включно, що становить рівно 30 місяців.
Здійснивши розрахунок грошових коштів, які були присуджені до стягнення з відповідача наперед на покриття додаткових витрат за вказаний період, суд зазначає, що загальний розмір фінансування за 30 місяців становить: 1690,00 грн. ? 30 місяців = 50 700,00 гривень.
Згідно з наданим позивачкою розрахунком та дослідженими судом письмовими доказами, сукупний розмір понесених нею витрат, які суд визнає додатковими (масаж, стоматологія, арт-терапія, басейн, табір), становить: 1 932,00 грн. + 13 500,00 грн. + 5 844,62 грн. + 4 026,50 грн. + 16 160,00 грн. = 41 438,65 гривень. Половина з цих витрат - 20719,35 грн.
Зіставивши вищенаведені арифметичні дані, суд доходить висновку, що половина суми документально обґрунтованих додаткових витрат, на які посилається позивачка (20719,35грн.), є меншою, ніж сума коштів, яка за аналогічний період підлягала виплаті (та виплачувалася) відповідачем на випередження як щомісячні додаткові витрати (50 700,00 грн.) за рішенням суду від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19.
Суд наголошує, що звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат за наявності вже встановлених щомісячних періодичних платежів на додаткові витрати є обґрунтованим виключно в тому разі, якщо фактично понесені витрати перевищили наперед профінансований особою розмір. Для встановлення факту такого перевищення позивачка, в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України, була зобов`язана надати суду належні, допустимі та достатні докази понесення усіх без винятку додаткових витрат за цей період, оскільки, за твердженням позивачки, структура та коло потреб дитини після ухвалення рішення суду від 10.07.2019 змінилися.
Проте, жодних доказів несення інших витрат чи підтверджень загального обсягу видатків на утримання та лікування дитини, які б у сукупності перевищували ліміт у 1690 грн на місяць, позивачкою суду надано не було, а процесуальний обов`язок із доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на те, що сума підтверджених додаткових витрат у розмірі 20719,35 грн повністю компенсується сумою щомісячних авансових платежів у загальному розмірі за спірний період сумою 50 700,00 грн., які стягуються на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19, позивачкою не доведено, що розмір фактично понесених нею додаткових витрат вийшов за межі присуджених судом сум. Одночасне ж стягнення цих коштів без доведення факту перевищення встановлених меж призведе до подвійного стягнення коштів на одні й ті самі цілі, що суперечить правовій природі інституту додаткових витрат . При цьому суд одночасно ураховує, що у справі № 643/9437/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру додаткових витрат, позивачкою надавалися копії первинних документів, які досліджені в цій справі, як докази понесення додаткових витрат на обгрунтування неможливісті у зв`язку з цим зменшення їх розміру. 
Отже, в цій справі про стягнення додаткових витрат понад встановлений рішення суду від 10.07.2019 позивачка мала б також довести, що додаткові витрати, які вона просить стягнути, не охоплюються витратами, які виплачуються щомісяця на виконання рішення суду у справі № 641/2637/19.
З врахуванням вищенаведених мотивів, суд дійшов висновку, що в даному випадку, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачкою не доведено наявності обставин, які зумовлюють виникнення в неї права на стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що виключає можливість застосування статті 185 СК України, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат
Оскільки позов не належить до задоволення, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 
Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та проголошено 01.06.2026.

Суддя Г.В.Кожихова