Копія:

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2026 року Справа № 608/823/26
Номер провадження1-кп/608/354/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді                       ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання     ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Чорткова кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12023216110000222 від 27.08.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше судимого вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 08.01.2026 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень в дохід держави (штраф сплачений), у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, а саме: 08.01.2026 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 382 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив невиконання судових рішень.
Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області, від 09 жовтня 2025 року, у справі №608/2062/25 (провадження №3/608/633/2025), яка набрала законної сили 18.11.2025, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 5 (п`ять) років.
Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області, від 05 листопада 2025 року, у справі №608/2458/25 (провадження №3/608/742/2025), яка набрала законної сили 18.11.2025, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років.
Окрім цього, постановою Чортківського районного суду Тернопільської області, від 01 грудня 2025 року, у справі №608/2687/25 (провадження №3/608/795/2025), яка набрала законної сили 12 грудня 2025, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Незважаючи на зазначені постанови Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року, Чортківського районного суду Тернопільської області, від 05 листопада 2025 року та Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року з якими ОСОБА_3 , у встановленим Законом порядку був ознайомлений, маючи реальну можливість їх виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування., їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанов суду, що набрали законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.
Так, 19 лютого 2026 року близько о 13 годин 14 хвилин, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він постановами Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року, у справі №608/2062/25, Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року у справі №608/2458/25 та Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року у справі №608/2687/25 позбавлений права керувати транспортними засобами на 7 (сім) років, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Шевченка с.Мухавка, Чортківського району, Тернопільської області, де був зупинений поліцейським СРПП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області за порушення правил дорожнього руху, на підставі п.1 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».
Надалі, 19 лютого 2026, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП на ОСОБА_3 , було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 595827.
Вказаними діями ОСОБА_3 , умисно не виконав постанови Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року, у справі №608/2062/25, Чортківського районного суду Тернопільської області, від 05 листопада 2025 року, у справі №608/2458/25 та Чортківського районного суду Тернопільської області, від 01 грудня 2025 року, у справі №608/2687/25 згідно яких ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та позбавлено права керування транспортними засобом на строк 7 (сім) років.
Таким чином, ОСОБА_3 , обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення» передбаченого ч, 3 ет. 382 КК України - тобто у умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, вчинене особою раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.
Такі дії  ОСОБА_3 суд вважає вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, вчинені особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні суду показав, що він вже раніше був судимий за умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, а саме 08.01.2026 року Чортківським районним судом за ч. 1 ст.382 КК України, та справу розглядала суддя ОСОБА_6 , призначила покарання у виді штрафу, який він сплатив.
Він знав, що постановою Чортківського районного суду Тернопільської області, від 09 жовтня 2025 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 5 (п`ять) років. Також йому було відомо і про інші постанови Чортківського районного суду Тернопільської області за ч. 5 ст. 126 КУпАП, про накладені на нього стягнення у виді штрафів та позбавлень прав керування транспортними засобами, однак, незважаючи на зазначені постанови Чортківського районного суду Тернопільської області та маючи реальну можливість їх виконувати, хоч би в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, не керувати машиною, він усвідомлював, що діє незаконно,  ухилявся від виконання постанов суду, що набрали законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин. В даний час він усвідомив всю свою негативну поведінку та дуже шкодує про вчинені правопрушення. Щиро розкаюється у скоєному, просить його суворо не карати, вказує, що в обвинувальних актах, оголошених прокурором, вірно вказано про всі обставини та факти вчинених ним кримінальних правопрушень та просить не досліджувати доказів та не допитувати свідків.
Судом, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. 
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явлених йому обвинувачень від 11 березня 2026 року та від 02 квітня 2026 року.
При встановлених обставинах справи, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України, в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винкватим у їх вчиненні.
Відповідно до вимог статті 2 Кримінального Кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. 
Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
А тому, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведена винуватість обвинуваченого  ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України за ознаками: умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, вчинені особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею. 
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України, повністю підтверджується зібраними у справі доказами.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. 
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.
Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується, як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог Закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро кається у вчиненому, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, позитивна характеристика.
Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в ході судового розгляду кримінального провадження, не встановлено.
З урахуванням наведених обставин, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення йому покарання за ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, з позбавленням права керування транспортними засобами на максимальний строк.
На підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на певний термін. 
Відповідно до вимог п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання речових доказів вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, 
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном на 1 (один) рік. 
Відповідно до вимог п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на Вербицького ОСОБА_7 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази – диск формату DVD – R 4.7, із відеозаписом за 19.02.2026 року, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського Апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя:/підпис/
Копія вірна:
Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/823/26.
Вирок набрав законної сили " " ___________________ року

Суддя:                           ОСОБА_1 

Копію вироку видано " " ___________________ року.

Секретар: