Справа № 456/2199/26
Провадження № 3/456/1055/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2026 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №634486, 07.04.2026 о 16 год. 05 хв. в с. Миртюки Стрийського району, Львівської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Мазда 3 номерний знак НОМЕР_1 , повторно протягом року, не маючи права керування. Відносно ОСОБА_1 , винесено постанову ЕНА 58489300 від 02.10.2025, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився. 
Представник ОСОБА_1 , - захисник Доарме В.І., в судовому засіданні просив скерувати матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на наолежне оформлення, оскільки ОСОБА_1 , надіслав йому скріншот свого посвідчення водія із застосунку «ДІЯ». Згідно інформації яка міститься в державному застосунку «ДІЯ» у ОСОБА_1 , є і було посвідчення водія з категоріями В, В1, С, С1. Тобто ОСОБА_1 , станом на момент складання протоколу 07.04.2026 не міг бути особою, яка не мала права керування. В матеріалах справи не має жодного документа, який би це спростовував, тобто доводив об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не мала чи була позбавлена права керування транспортними засобами. Крім того, матеріалами справи не доводиться факт повторного вчинення правопорушення протягом року. 
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом або керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Пунктом 2.1 а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.
Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП доведена доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №634486 від 07.04.2026; довідкою бази ІТС ІПНП, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП - постанова ЕНА 5848930 від 02.10.2025, відеозаписом. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Щодо тверджень захисника Доарме В.С., суд зазначає наступне. 
Як вбачається з постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.02.2024, ОСОБА_1 , згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП, позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Рішення суду набрало законної сили 04.03.2024.
З долученого захисником скріншоту з додатку «Дія» вбачається, що електронне посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , активне, однак дати дійсності не зазначено.
Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами..
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина друга статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертоюстатті 126 КУпАП.
Право керування особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.
Порядок видачі посвідчень водія врегульований «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) (даліПоложення).
Згідно абз. 1, 2, 3 п. 2 зазначеного Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
З аналізу наведених норм права вбачається, що посвідчення водія це документ, який посвідчує особу водія та підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій зазначених у ньому, та особа може мати лише одне посвідчення водія. У випадку якщо водій має право на керування транспортними засобами декількох категорій, вони зазначаються в одному посвідченні.
Пунктом 4 «Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1086, встановлено, що уразі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двохпримірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.
Разом з тим, відповідно до ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Частина 2 ст. 317-1 КУпАП визначає, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Згідно ч. 3, 4 ст. 317-1 КУпАП якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Аналіз даних норм права дозволяє зробити висновок про те, що позбавлення права керування транспортним засобом виконується шляхом вилучення посвідчення водія незалежно від зазначеної в посвідченні категорії.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Постановою КМУ від 08 травня 1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Відповідно до копії постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.02.2024, ОСОБА_1 , позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Рішення суду набрало законної сили 04.03.2024. ОСОБА_1 , будучи притягненим до адміністративної відповідальності відповідно до вказаної вище постанови, розумів, що необхідно звернутися до відповідного територіального сервісного центру МВС для проходження відповідної процедури з метою отримання посвідчення водія. Однак, після закінчення строку позбавлення його права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 , не вчинив дій на отримання посвідчення водія, та не отримав його, а значить не набув права керування, протилежного захисником не надано.
Отже, ОСОБА_1 , не мав права керувати транспортним засобом, оскільки після закінчення визначеного строку позбавлення його права керування транспортним засобом, в установленому нормативно-правовими актами порядку не отримав посвідчення водія на керування транспортними засобами.
Інші доводи сторони захисту не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 126 КУпАП.
Щодо скріншоту з додатку «Дія», слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 2 Порядку застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затвердженого Постановою КМУ від 23 жовтня 2019 року №956 (далі – Порядок), електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.
Пункт 3 Порядку передбачає, що особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво.
Згідно п. 4 Порядку е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка «Дія», на підставі відомостей про виданні особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС. Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення. Кожному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код) для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е-свідоцтво. Доступ особи до е-посвідчення та е-свідоцтво блокується у разі неможливості використання посвідчення водія та/або свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, у випадках, передбачених законодавством, з відображенням відповідного статусу під час проведення перевірки з використанням технічних засобів.
Отже, електронне посвідчення водія не є окремим документом, який надає особі права керування транспортним засобом, його можна замовити у разі отримання в установленому законодавством порядку посвідчення водія.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінивши надані суду докази, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Суд враховує наявні дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, тяжкість ймовірних наслідків. При цьому суд враховує, що відсутні обставини, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , які передбачені ст. 17 КУпАП.
Згідно довідки про реєстрацію транспортного засобу, яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що транспортний засіб засіб Мазда 3 номерни знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд не вирішує питання про оплатне вилучення транспортного засобу.
Згідно положеньст. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, й накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційного скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: 	Р. Т. Шрамко