ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/13140/24 Головуючий 1 інстанції: Харченко А.М.
Провадження №33/818/419/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання захисника Мельніка Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Салтівського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

На зазначену постанову суду 15 листопада 2025 року за допомогою поштового зв`язку захисник Мельнік Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що оскаржувана постанова суду винесена 10 вересня 2025 року, з матеріалами справи про адміністративне правопорушення ознайомився лише 19 вересня 2025 року. Вказав, що ОСОБА_1 є волонтером, з 18 вересня 2025 року по 24 вересня 2025 року перебував у службовому відрядженні.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Мельнік Р.В., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися. 

06 травня 2026 року захисник Мельнік Р.В. подав до Харківського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, у зв`язку з його сімейними обставинами, яке не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Салтівського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року було призначено на 25 березня 2026 року.

Однак, 25 березня 2026 року судове засідання за клопотанням захисника Мельніка Р.В. про відкладення розгляду клопотання про поновлення строку, у зв`язку з відрядженням ОСОБА_1 було відкладено на 08 квітня 2026 року.

08 квітня 2026 року судове засідання за клопотанням захисника Мельніка Р.В. про перенесення розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, у зв`язку з його сімейними обставинами було відкладено на 21 квітня 2026 року. 

21 квітня 2026 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду клопотання про поновлення строку, у зв`язку з знаходженням захисника Мельніка Р.В. на лікарняному.

Розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду було відкладено на 06 травня 2026 року. 

Даних, які підтверджують знаходження захисника Мельніка Р.В. на лікарняному суду апеляційної інстанції так і не було надано.

Вищевказане свідчить, що за клопотаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Мельніка Р.В. судове засідання відкладалося чотири рази, у зв`язку з чим апеляційний розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду не знаходить свого вирішення протягом двох місяців.

Відповідно до ст.27 Правил адвокатської етики кожному дорученню клієнта, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва. Адвокат повинен намагатися оперативно виконувати доручення клієнта, визначених в договорі про надання правової допомоги, дотримуючись при цьому всіх інших вимог, що пред`являються законом і Правилами.

Недивлячись на те, що розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду переносився через сімейні обставини захисника ОСОБА_2 та знаходження останнього на лікарняному, суд апеляційної інстанції, виходячи з приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків розгляду провадження, вважає, що захисник зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розумних строків розгляду справи, а тому справа підлягає розгляду за його відсутності.

За змістом ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто за наявності даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням вищезазначеного та за відсутності клопотання Міхна О.С. про відкладення судового розгляду, справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 .

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 протягом п`яти місяців з дня надходження справи до Харківського апеляційного суду не здійснив ніяких дій щодо виявлення зацікавленості результатів апеляційного перегляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Мельніка Р.В., оскільки всі засоби процесуального характеру для реалізації права учасників процесу на участь в судовому засіданні здійсненні в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, закон пов`язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою отримання постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні 10 вересня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не був присутнім.

Однак, про дату та час судових засідань особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень на його мобільний номер телефону, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.23, 43).

З матеріалів провадження вбачається, що захисник Мельнік Р.В. звертався до суду першої інстанції з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами справи, відкладення розгляду справи та об`єднання матеріалів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с.14, 25, 26, 30, 33, 37, 39, 45, 47).

Таким чином, Міхно О.С. та захисник Мельнік Р.В. були обізнані про те, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 перебувала на розгляді Салтівського районного суду м.Харкова.

23 вересня 2025 року захисник Мельнік Р.В. звертався до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.55-57).

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року повернуто захиснику Мельніку Р.В. апеляційну скаргу на постанову Салтівського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 , оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження та апелянтом не порушено питання про поновлення цього строку (а.с.63, 64).

Звернувшись 15 листопада 2025 року з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Салтівського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року, захисник Мельнік Р.В. пропустив десятиденний строк на апеляційне оскарження.

Посилання захисника Мельніка Р.В. на дату ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, як на підставу вважати поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 та захисник Мельнік Р.В. були обізнані про дату та час розгляду справи та не були позбавлені можливості звернутися з апеляційною скаргою, будь яким процесуальним способом, у передбачений законом строк та в подальшому доповнити її.

Повідомлення громадської організації «Перевізники без кордонів» від 11 листопада 2025 року не підтверджує перебування ОСОБА_1 у службовому відрядженні, а вказує лише на виконання ним волонтерської роботи (а.с.76).

Інших даних про те, що ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні та був позбавлений можливості своєчасно звернутися з апеляційною скаргою, матеріали справи не містять та до Харківського апеляційного суду не надано.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява №23436/03).

Таким чином, твердження захисника Мельніка Р.В. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За вищенаведених обставин підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції – відсутні, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику Мельніку Р.В. в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Салтівського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня