ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/4893/23 (904/6230/25)	

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Камша Н.М., розглянувши 

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область
про ухвалення додаткового рішення  
у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2 373 713,77 грн. 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн. 
Вказаний позов прийнято до розгляду в межах справи № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд. 3, код ЄДРПОУ 35230823).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" 1 397 000,00 грн. - основного боргу, 2 066,79 грн. - 3% річних та 16 788,80 грн. - судових витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
16.03.2026 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 24 000 грн. 00 коп. 
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом було враховано, що за визначенням положень частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, з урахуванням того, що предметом розгляду поданої позивачем заяви є стягнення лише судових витрат щодо правничої допомоги, господарський суд вважав за необхідне прийняти заяву про ухвалення додаткового рішення до розгляду в порядку розгляду без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 постановлено наступне:
- прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про ухвалення додаткового рішення;
- вирішено здійснювати розгляд заяви без виклику сторін за наявними матеріалами;
- запропоновано відповідачу надати відзив на подану заяву про розподіл судових витрат;
- роз`яснено учасникам судового процесу, що відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
10.04.2026 до суду від Центрального апеляційного господарського суду надійшов запит справи № 904/4893/23 (904/6230/25), до якого додана ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги від Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/4893/23 (904/6230/25).
За викладених обставин, судом було відзначено, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
У зв`язку з надходженням апеляційної скарги від Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/4893/23 (904/6230/25), відповідно матеріали справи № 904/4893/23 (904/6230/25) підлягали направленню до Центрального апеляційного господарського суду. 
Враховуючи вищевикладені обставини, надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи (заяви, клопотання в межах даної справи). 
З огляду на викладене, суд вважав за необхідне зупинити провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення у даній справі та до повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2026 постановлено про зупинення провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/4893/23 (904/6230/25) та до повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/4893/23 (904/6230/25) - залишено без змін.
15.05.2026 матеріали справи № 904/4893/23 (904/6230/25) повернулися до Господарського суду Дніпропетровської області.
Враховуючи вказане, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2026 постановлено наступне:
- продовжено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про ухвалення додаткового рішення;
- вирішено здійснювати розгляд заяви без виклику сторін за наявними матеріалами;
- запропоновано відповідачу: надати відзив на подану заяву про розподіл судових витрат;
- роз`яснено учасникам судового процесу, що відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Позивач та відповідач повідомлені про продовження розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про ухвалення додаткового рішення до розгляду належним чином, а саме:
- позивач: згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа встановлено, що позивач отримав ухвалу суду від 20.05.2026 - 20.05.2026 (а.с. 120-121 у томі 2);
- відповідач: шляхом направлення ухвали суду від 20.05.2026 поштовим зв`язком, за відстеженням якого на офіційному сайті АТ "Укрпошта" встановлено, що таке повідомлення не вручено "невдала спроба вручення, інші причини", яке за положеннями п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученим відповідачеві (а.с. 123 у томі 2).
Також, суд відзначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
До того ж сторони справи активно брали участь під час апеляційного розгляду справи, що вказує на їх обізнаність з матеріалами справи та відповідно про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення господарським судом. 
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.
Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з обґрунтованого адвокатом в Акті приймання-передачі наданих послуг їх розміру в сумі 24 000,00 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).
З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу на підставі укладеного 23.10.2025 між адвокатом Єрашовим Іллею Євгеновичем (далі - адвокат, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" в особі ліквідатора Клигіної Ірини Володимирівни (далі - клієнт) договору про надання правової допомоги № 23/10/2025 (далі - договір, а.с. 198-200 у томі 1), за умовами пункту 1.1. якого визначений предмет договору, який передбачає те, що згідно з умовами даного договору адвокат надає клієнту правову допомогу в об`ємах та на умовах, передбачених в даному договорі. 
Так, відповідно до пункту 2.1. договору клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання за винагороду (гонорар) надати послуги адвоката, спрямовані на юридичне супроводження питань, пов`язане із стягнення коштів з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань (пункт 9.1. договору).
Умовами пункту 2.2. договору передбачено, що під правовою (юридичною) допомогою вважається:
- надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, що стосується реалізації стягнення коштів;
- складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення господарського судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
- адвокат може здійснювати іншу адвокатську діяльність, не заборонену законом, спрямовану на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновлення в разі порушення.
Згідно з пунктом 2.3. договору адвокат за погодженням з клієнтом вибирає порядок надання юридичної допомоги та вільний в методах і способах здійснення своїх зобов`язань по даному договору.
Клієнт, за вимогою адвоката, надає останньому копії, а при необхідності і оригінали документів, а також будь-яку інформацію, необхідну адвокату для виконання своїх зобов`язань (пункт 2.4. договору).
У розділі 3 договору сторони погодили порядок оплати робіт, а саме:
- за погодженням сторін вартість послуг є гонораром фіксованого розміру за надані послуги з урахуванням складності справи, кваліфікації та досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин, відповідає розумності та, з урахуванням витраченого адвокатом часу з надання професійної правничої допомоги, спрямоване на повне юридичне супроводження питань згідно з Розділом 2 даного договору (пункт 3.1. договору);
- розмір гонорару визначається сторонами в акті прийому-передачі наданих послуг (пункт 3.2. договору);
- виплата винагороди виконавцю здійснюється клієнтом після підписання Акту прийому-передачі наданих послуг протягом десяти банківських днів з дня надходження коштів на рахунок клієнта (пункт 3.5. догоовру);
- Акт приймання-передачі наданих послуг формується та має бути розглянутий і підписаний клієнтом протягом п`яти робочих днів з моменту отримання (у випадку відсутності зауважень щодо його змісту). Акт приймання-передачі наданих послуг складається в двох примірниках, по одному примірнику для кожної сторони. За наявності у клієнта зауважень (уточнень) щодо змісту Акту приймання-передачі наданих послуг, він повинен пізніше трьох робочих днів повідомити виконавця (у такому випадку, сторони разом погоджують остаточну редакцію Акту приймання-передачі наданих послуг) (пункт 3.6. договору).
За Актом приймання-передачі наданих послуг № 01 від 16.03.2025 адвокатом, відповідно до укладеного між адвокатом і клієнтом договору, було надано правничу допомогу (адвокатські послуги) шляхом виконання наступних послуг: 
1) у період з 23.10.2025 по 03.11.2025 ознайомлення із документами, які надані замовником, формування правової позиції та складання позовної заяви; кількість витраченого часу - 4 години; вартість наданих послуг без ПДВ - 8 000,00 грн.;
2 ) 18.12.2025 - підготовка відповіді на відзив відповідача; кількість витраченого часу - 2 години; вартість наданої послуги без ПДВ - 4 000,00 грн.;
3) 16.02.2026 - підготовка додаткових пояснень по справі; кількість витраченого часу - 1 година; вартість наданої послуги без ПДВ - 2 000,00 грн.;
4) 16.01.2026, 17.02.2026, 02.03.2026, 09.03.2026, 16.03.2026 - участь у судових засіданнях, у тому числі підготовка до судового засідання, час очікування тощо; кількість витраченого часу - 5 годин; вартість наданих послуг без ПДВ - 2 000,00 грн.
Також, в Акті приймання-передачі наданих послуг визначено, що вартість послуг є гонораром фіксованого розміру. При цьому загальна вартість перелічених Акті наданих послуг складає 24 000,00 грн.
Крім того, в Акті приймання-передачі наданих послуг сторони підтверджують наступне: згідно з умовами договору, укладеному між адвокатом клієнтом, адвокат Єрашов І.Є. (виконавець) у період з 23.10.2025 по 16.03.2026 надав, на умовах та в порядку визначеному договором, послуги з надання правничої допомоги (адвокатські послуги) в повному обсязі; сторони претензій одна до одної не мають; сторони погоджуються з тим, що оплата послуг за даним Актом здійснюється протягом 10-ти календарних днів з дня надходження коштів на рахунок клієнта.
Суд відзначає, що відповідно до частин 4-5 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом враховано, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не подавалось.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також судом враховано, що Верховний Суд неодноразово вказував, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18.
Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також відсутності заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 000,00 грн. не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).
За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру шляхом часткового задоволення заявлених судових витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 14 145,60 грн. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) - задовольнити частково. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Калиниченка, будинок 3; ідентифікаційний код 35230823) 14 145,60 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Повне додаткове рішення складене та підписане - 28.05.2026.

Суддя	 	Н.М. Камша