ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р.	Справа № 440/15119/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2026, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 09.02.26 у справі № 440/15119/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Лтава Капітал Груп " 
до  Полтавської митниці 
про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лтава Капітал Груп" (далі - позивач, ТОВ "ЛКГ") звернулося до адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці (далі – відповідач, митний орган), в якій просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2025 за № UA806030/2025/000039/1, № UA806030/2025/000040/1, № UA806030/2025/000041/1, № UA806030/2025/000042/1, від 02.10.2025 за № UA806030/2025/000048/1, від 09.10.2025 за № UA806030/2025/000050/1.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці від 17.09.2025 за № UA806030/2025/000039/1, № UA806030/2025/000040/1, № UA806030/2025/000041/1, № UA806030/2025/000042/1, від 02.10.2025 за № UA806030/2025/000048/1, від 09.10.2025 за № UA806030/2025/000050/1 про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лтава Капітал Груп" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 53346,12 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи статтей 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідачем подане клопотання про зупинення/відкладення розгляду для отримання Полтавською митницею відповіді від митної адміністрації Республіки Польща на запит Держмитслужби України від 17.10.2025 за №26/26-04/11/2331.
Розглянувши клопотання Полтавської митниці, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведенні положення КАС України, адміністративний суд сприяє в отриманні доказів з метою захисту прав, свобод та інтересів осіб, які звернулися за їх захистом від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а не вживає заходів з метою обґрунтовування чи підтвердження позиції суб`єкта владних повноважень у справі, тим більш, що докази, для отримання яких відповідач просить відкласти розгляд справи на підтвердження правомірності своїх рішень, які оскаржуються у цій справі позивачем, повинні були бути наявні на час їх прийняття. 
Водночас нові докази на стадії апеляційного перегляду справи приймаються судом у виключних обставин.
З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи слід відмовити.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 11.08.2025 між ТОВ "ЛКГ" (як Покупцем) та компанією HEBEI LONGWAY PETROLEUM EQUIPMENT CO.,LTD (як Продавцем) укладено Контракт № 250811-1, за умовами якого Продавець продає і постачає Покупцю, а Покупець купує, приймає і оплачує Обладнання відповідно до Специфікації, наведеної у Додатках, які є невід`ємною частиною цього Контракту, у відповідності до термінів та умов, зазначених в цьому Контракті та в Додатках до нього /т. 3, а.с. 1-12/.
Пунктом 2.2. Контракту №250811-1 визначено, що сума Контракту – загальна вартість Обладнання, яке постачається відповідно до цього Контракту складається з сум відповідних специфікацій (додатків) до цього контракту, узгоджених та підписаних обома сторонами.
Згідно з п. 2.3. Контракту №250811-1 усі ціни на Обладнання, яке постачається за цим Контрактом, встановлені в доларах США і узгоджуються Сторонами в Специфікаціях (Додатках), на умовах поставки, зазначених у відповідній специфікації (додатку) згідно з «ІНКОТЕРМС 2010».
Відповідно до п. 4.1. Контракту №250811-1 поставка обладнання здійснюється на умовах, узгоджених сторонами у специфікаціях (додатках) до Контракту, відповідно до «ІНКОТЕРМС 2010».
Згідно з Розділом 1 Специфікації від 11.08.2025 за №1 до Контракту №250811-1 Продавець продає і постачає Покупцю, а Покупець купує, приймає і оплачує Обладнання, а саме: Труби бурильні з приварними замками, виготовлені відповідно до вимог АPІ 5DP, PSL-1; 5” (O127,0 мм); товщина стінки 9,19 мм; тип висадки IEU (комбінована); категорія міцності G-105 /т. 3, а.с. 13/.
Розділом 1 Специфікації №1 визначено умови поставки CPT, Варшава, Польща, загальна вартість товару - 195 976,20 дол. США /т. 3, а.с. 13/.
У розділі 3 Специфікації №1 визначені умови оплати: 100% передплата перед відправкою.
Загальна вартість товару у розмірі 196 000,00 дол. США оплачена позивачем 12.08.2025, що підтверджено банківським платіжним документом Swift № CP25081299900A та банківською випискою від 12.08.2025 /т. 3, а.с. 16/.
17.09.2025, 02.10.2025 та 09.10.2025 уповноваженим декларантом позивача (агентом з митного оформлення ТОВ "КФ "ЛАВРІК") в інтересах ТОВ "ЛКГ" на підставі Договору про надання митно-брокерських послуг № 14/09/18 від 14.09.2018 для проведення митного оформлення відповідачу подані електронні митні декларації (далі – ЕМД): № 25UA806030000844U9 від 17.09.2025 /т. 3, а.с. 27/; № 25UA806030000845U8 від 17.09.2025 /т. 3, а.с. 46/; № 25UA806030000850U7 від 17.09.2025 /т. 3, а.с. 64/; № 25UA806030000851U6 від 17.09.2025 /т. 3, а.с. 83/; № 25UA806030000910U6 від 02.10.2025 /т. 3, а.с. 102/; № 25UA806030000934U1 від 09.10.2025 /т. 3, а.с. 122/.
Разом з ЕМД декларант надав митному органу: комерційну пропозицію від 28.05.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) від 11.08.2025 №250811-1, специфікацію від 11.08.2025 №1 до контракту від 11.08.2025 №250811-1, інвойс, проформу - інвойс, банківський платіжний документ, що стосується товару Swift, пакувальний лист, CMR, сертифiкат про походження товару, договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.03.2021 №11280-01, рахунок за транспортно-експедиторські послуги, документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка перевізника про вартість транспортування), договір про надання митно-брокерських послуг, технічний опис товару /т. 3, а.с. 14-26, 28-32, 47-51, 65-69, 84-88, 103-107, 123-127/.
У ході проведення митного оформлення митний орган повідомив ТОВ "ЛКГ" про виявлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Так, за твердженням Полтавської митниці, відповідно до п.3.1.4. контракту від 11.08.2025 №250811-1 поставка обладнання починається тільки після виставлення Продавцем рахунку для сплати суми Контракту і після отримання Продавцем платежу, передбаченого п. 3.2. Згідно з наданим платіжним документом Swift від 12.08.2025 № CP25081299900A оплата в сумі 196 000,00 дол. США здійснена відповідно до контракту та додатку № 1 від 11.08.2025. В призначенні платежу відсутнє посилання на рахунок, про який йдеться мова у п.3.1.4. контракту. Тобто, виходячи з вищезазначеного відвантаження товару здійснено не раніше 12.08.2025. Згідно з відомостями з CMR № XHCU5655177 товар завантажено на автомобіль в Malaszewicze (PL) 11.09.2025. Отже, доставка вантажу морем з Китаю до Malaszewicze (Польща) становила максимум 30 календарних днів. Водночас, основними портами в Польщі, що використовуються для доставки морем вантажів з Китаю, є Гданськ та Гдиня. Відповідно до інформації з інтернет-сайту «Della.com.ua» відстань від Malaszewicze до Гдині становить 627 км, а від Malaszewicze до Гданська – 607 км. Враховуючи відсутність коносаменту неможливо фактично встановити умови та терміни доставки вантажу в Польщу, а також дійсний маршрут слідування товару, оскільки доставка морем вантажів з Китаю до Польщі зазвичай становить від 35-60 днів. В специфікації №1 від 11.08.2025 визначено умови поставки CPT Варшава, Польща, тоді як у наданих транспортних документах місце завантаження Malaszewicze (PL). Завантаження по транспортним документам та вартість розрахована від Malaszewicze (Польща) до Ягодин-Дорогуськ (Україна), тоді як задекларовані умови поставки CPT, Варшава. Разом з цим у рахунку на транспортні витрати та в ДМВ заявлено транспортно-експедиторські витрати з доставки вантажу з Malaszewicze (Польща) до митного кордону України у сумі 18 643,0 грн, довідка № 9-9-2-1 містить інформацію щодо вартості витрат по перевезенню вантажу за маршрутом Malaszewicze (Польща) – м/п Ягодин (Україна) у розмірі 18643,0 грн (фактична відстань близько 1315 км, що складає 14,2 грн за км) та за маршрутом м/п Ягодин (Україна) – м. Полтава (Україна) у розмірі 127491,0 грн (відстань близько 853 км, що складає 149,5 грн за км). З огляду на зазначене розмір тарифної ставки за перевезення товарів за межами митної території України менший, ніж розмір тарифної ставки за перевезення товарів по території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у країнах, через які здійснювалось перевезення товарів. Отже, на переконання відповідача, надані документи містять розбіжності між даними, зазначеними в декларації та в транспортних документах, що позбавляє можливості перевірити дійсне числове значення складових митної вартості. Також відсутня Заявка на перевезення, передбачена договором від 31.03.2023 № 11280-01, для підтвердження транспортних витрат. В комерційній пропозиції від 28.05.2025, яка містить посилання на інвойс № LW2025-30 #PI, передбачено оплата 15% авансу + 85 % перед відвантаженням, та виготовлення товару протягом 50-60 днів з моменту отримання передоплати. В інвойсі теж зазначено 50-60 днів на виготовлення товару після отримання передоплати. З наведеного відповідач уважав, що виготовлення товару передбачається після отримання коштів. Водночас фактично товар відповідно до пакувального листа був запакований 11.08.2025, тобто датою інвойсу, що може свідчити про наявність платіжного документу на сплату 15% передоплати відповідно до комерційної пропозиції від 28.05.2025, який не подано до митного оформлення, а наданий свіфт-переказ від 12.08.2025 є доплатою 85 % перед відвантаженням.
Зважаючи на викладене, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ( в тому числі коносамент); документи, що містять відомості про вартість страхування; банківські платіжні документи про попередню оплату за товари; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію експортної МД країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини /т. 3, а.с. 38-41/.
Декларант в інтересах позивача надав Полтавській митниці листи, у яких повідомив про неможливість надання додаткових документів протягом 10 календарних днів /т. 3, а.с. 35, 54, 72, 92, 111, 131/.
За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення від 17.09.2025 за № UA806030/2025/000039/1, № UA806030/2025/000040/1, № UA806030/2025/000041/1, № UA806030/2025/000042/1, від 02.10.2025 за № UA806030/2025/000048/1, від 09.10.2025 за № UA806030/2025/000050/1 про коригування митної вартості товарів, якими митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу, а також склав картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими повідомив ТОВ "ЛКГ" про відмову у митному оформленні товарів /т. 3, а.с. 36-43, 55-61, 73-80, 93-99, 112-119, 132-139/.
Скориставшись правом на оскарження рішень митного органу в судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
За доводами відповідача підставою прийняття оскаржуваних рішень є те, що подані позивачем до митного контролю документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та містять розбіжності, а саме:
1) відповідно до п. 3.1.4. контракту від 11.08.2025 за №250811-1 поставка обладнання починається тільки після виставлення Продавцем рахунку для сплати суми Контракту і після отримання Продавцем платежу, передбаченого п. 3.2. До митного оформлення наданого платіжний документ Swift від 12.08.2025 № CP25081299900A про здійснення оплати в сумі 196000,00 дол. США, однак у призначенні платежу відсутнє посилання на рахунок, про який йдеться мова в п.3.1.4. контракту;
2) у Специфікації від 11.08.2025 за №1 умовами поставки визначено СРТ, Варшава, Польща, тоді як згідно з наданими документами про транспортування фактична передача товару відбулась у н.п. Малишевичі (Польща). Вартість доставки товару, включена до митної вартості, розрахована з н.п. Малишевичі (Польща) до Ягодин-Дорогуськ (Україна), при цьому вартість доставки територією Польщі є меншою, аніж вартість доставки по Україні;
3) враховуючи відсутність коносаменту неможливо фактично встановити умови та терміни доставки вантажу в Польщу, а також дійсний маршрут слідування товару, оскільки доставка морем вантажів з Китаю до Польщі зазвичай становить 35-60 днів, а основними портами у Польщі є Гданськ та Гдиня, тоді як передача товару перевізнику відбулась у н.п. Малишевичі (відстань від Гдині 627 км, від Гданська - 607 км);
4) відсутній договір між перевізником та експедитором та заявка на перевезення, передбачена договором від 31.03.2023 №11280-01, для підтвердження транспортних витрат;
5) в комерційній пропозиції від 28.05.2025 передбачено оплата 15% авансу + 85 % перед відвантаженням, та виготовлення товару протягом 50-60 днів з моменту отримання передоплати. В інвойсі теж зазначено 50-60 днів на виготовлення товару після отримання передоплати. За наведених обставин відповідач вважав, що виготовлення товару передбачається після отримання коштів. Водночас фактично товар відповідно до пакувального листа був запакований 11.08.2025, тобто датою інвойсу, що може свідчити про наявність платіжного документу на сплату 15% передоплати відповідно до комерційної пропозиції від 28.05.2025, який не подано до митного оформлення, а наданий свіфт-переказ від 12.08.2025 є доплатою 85 % перед відвантаженням.
Оцінюючи наведені доводи митного органу, колегія судів виходить з такого.
Згідно з поясненнями позивача, ТОВ "ЛКГ", від Продавця – компанії HEBEI LONGWAY PETROLEUM EQUIPMENT CO.LTD отримано листа від 22.08.2025, яким повідомлено, що розвантаження товару в місті Варшава, Польща, відповідно до Специфікації №1 від 11.08.2025 до Контракту № 250811-1 від 11.08.2025, не є можливим з логістичних обставин. Поставка товару, визначеного Специфікацією №1 від 11.08.2025 до Контракту № 250811-1 від 11.08.2025, буде здійснена Продавцем до найближчого до міста Варшава пункту розвантаження – місто Малишевичі (Malaszewicze), Польща, при цьому Продавець гарантує, що додаткові витрати, які пов`язані з транспортуванням товару (у разі їх наявності) до нового місця призначення, будуть сплачені останнім. У разі відсутності заперечень з боку ТОВ "ЛКГ", компанія HEBEI LONGWAY PETROLEUM EQUIPMENT CO.LTD запропонувала вважати узгодженими раніше визначені сторонами Контракту умови поставки CPT, Варшава, згідно з «ІНКОТЕРМС 2010» саме з викладеними застереженнями /т. 3, а.с. 191/.
З огляду на визначені Специфікацією №1 від 11.08.2025 до Контракту №250811-1 від 11.08.2025 умови поставки CPT відповідно до «ІНКОТЕРМС 2010», враховуючи, що CPT (Carriage Paid To) – це термін «Інкотермс 2010», за яким Продавець оплачує перевезення товару до вказаного місця призначення та передає товар першому перевізнику, а також відповідає за експортне оформлення вантажу, у ТОВ "ЛКГ" (як Покупця) будь-яких заперечень щодо поставки товару до пункту розвантаження – місто Малишевичі, Польща, не виникло.
З урахуванням наведеного в рахунках на транспортні витрати та в деклараціях митної вартості заявлені транспортно-експедиторські витрати з доставки вантажу з м. Малишевичі (Польща) до митного кордону України (м/п Ягодин).
Суд ураховує, що позивач скористався своїм правом, визначеним частиною восьмою статті 55 Митного кодексу України, та звернувся до відповідача з заявами про визнання заявленої митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості за №10/15-1 від 15.10.2025, № 10/15-2 від 15.10.2025, №10/15-3 від 15.10.2025, №10/15-4 від 15.10.2025, №10/22-1 від 22.10.2025, №10/22-2 від 22.10.2025, до яких було долучено, зокрема, й копію листа продавця товару компанії HEBEI LONGWAY PETROLEUM EQUIPMENT CO.LTD від 22.08.2025 та його переклад українською мовою /т. 3, а.с. 142-175/.
Однак відповідач листами від 17.10.2025 вих.№№ 4805/13/7.23-1, 4820/13/7.23-1, 4823/13/7.23-1, 4824/13/7.23-1, від 22.10.2025 вих.№№ 4892/13/7.23-1, 4893/13/7.23-1 повідомив ТОВ "ЛКГ", що надані разом із заявами документи прийняті до уваги відповідно до частини восьмої статті 55 МК України, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, внаслідок чого спірні рішення про коригування митної вартості залишені без змін /т. 3, а.с. 192-215/.
За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про ненадання позивачем листа компанії HEBEI LONGWAY PETROLEUM EQUIPMENT CO.LTD від 22.08.2025 разом з ЕМД, оскільки у ході розгляду справи підтверджено, що такий лист було надано разом із заявами про визнання заявленої митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості, як те передбачено частиною восьмою статті 55 МК України.
Отож у ході розгляду справи суд установив, що місце поставки товару (м. Малишевичі, Польща замість м. Варшава, Польща) змінено за домовленістю сторін, а витрати з доставки товару до м. Малишевичі за умовами поставки (СРТ) поніс постачальник, унаслідок чого такі витрати не включаються у митну вартість товарів.
У митну вартість товарів включені витрати на їх доставку з м. Малишевичі, Польща до п.п. Ягодин, Україна, що підтверджені копіями рахунків ПП "ЮНІС-ТЕП" за транспортно-експедиторські послуги від 12.09.2025 за № 12/09/13, № 12/09/09, № 12/09/10, від 22.09.2025 за №15/09/05, платіжними інструкціями від 22.09.2025 за № 1160, № 1161, № 1162, № 1163, банківською випискою по особовому рахунку від 22.09.2025, актів виконаних робіт від 18.09.2025 за № 12/09/13, №12/09/09, № 15/09/05, від 19.09.2025 № 12/09/10, від 03.10.2025 за №30/09/02, від 10.10.2025 за №08/10/01 /т. 3, а.с. 176-188/.
Зазначені документи були надані митному органу разом із заявами ТОВ "ЛКГ" про визнання заявленої митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості, прийняті та досліджені митним органом, про що зазначено у листах Полтавської митниці від 17.10.2025 вих.№№ 4805/13/7.23-1, 4820/13/7.23-1, 4823/13/7.23-1, 4824/13/7.23-1, від 22.10.2025 вих.№№ 4892/13/7.23-1, 4893/13/7.23-1.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ТОВ "ЛКГ" підтверджено належними та допустимими доказами, які не містять розбіжностей, складову митної вартості в частині понесених витрат з доставки товару від м. Малишевичі, Польща, до п.п. Ягодин, Україна.
Щодо доводів відповідача про ненадання декларантом для підтвердження транспортних витрат договору між перевізником, зазначеним в CMR, та експедитором, а також заявки на перевезення, колегія суддів виходить з такого.
Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Стаття 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" містить перелік видів транспортно-експедиторських послуг, що надаються експедиторами за дорученням клієнтів, який є відкритим і завершується абзацом: "надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству".
У силу приписів параграфу 20 розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23 звернула увагу на те, що наведений у Правилах перелік документів не є вичерпним, на що вказує мовний зворот «можуть належати».
Отже, законодавством не передбачений вичерпний та єдиний перелік документів, які підтверджують транспортні витрати імпортера при ввезенні товару. Основною вимогою законодавства до таких документів є наявність в них інформації щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи митного органу щодо ненадання декларантом до митного оформлення заявки на перевезення, є безпідставними, оскільки такий документ жодним чином не впливає на митну вартість товару.
Матеріалами справи підтверджується, що весь комплекс послуг, пов`язаних із транспортуванням товарів на митну територію України, надавався позивачу транспортно-експедиторською компанією ПП "ЮНІС-ТЕП" згідно з договором транспортно-експедиторських послуг № 11280-01 від 31 березня 2021 року.
Позивачем разом з митними деклараціями було подано довідки про транспортні витрати - довідки перевізника (експедитора) про транспортні витрати від 12.09.2025 вих.№9-9-5-1 /т. 3, а.с. 32/, від 12.09.2025 вих.№9-11-1-1 /т. 3, а.с. 51/, від 12.09.2025 вих.№9-9-2-1 /т. 3, а.с. 69/, від 15.09.2025 вих.№9-9-8-1 /т. 3, а.с. 88/, від 30.09.2025 вих.№9-29-1-1 /т. 3, а.с. 107/, від 08.10.2025 вих.№10-3-8-1 /т. 3, а.с. 127/.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Такі висновки підтримані Верховним Судом і у постановах від 07 липня 2023 року у справі № 803/718/17, від 15 жовтня 2024 року у справі № 520/6058/24.
Крім того, позивачем під час митного оформлення товару на підтвердження вартості транспортування товарів на митну територію України були надані рахунки на оплату, акти виконаних робіт.
Тож декларантом при митному оформленні імпортованих товарів відповідачу були надані належні документи, які містили розшифровку складових транспортних витрат.
Відповідач у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначив посилань на докази, що свідчили б про заниження вартості транспортно-експедиційних послуг, тоді як відповідні доводи митного органу носять форму припущень.
Щодо відсутності коносамента суд зауважує, що коносамент (транспортний документ) не є основним документом для визначення митної вартості за ціною договору відповідно до статті 53 МК України), оскільки він підтверджує факт перевезення, а не ціну товару.
При цьому суд визнає слушним довід представника позивача про те, що коносамент перебуває у розпорядженні перевізника товару, тоді як у ТОВ "ЛКГ", як одержувача товарів, який не ніс витрат з організації їх доставки до пункту передачі першому перевізнику у Польщі, відсутній обов`язок з витребування коносамента у перевізника товарів.
Суд повторює, що у спірних відносинах фактурна ціна товару вже включала вартість його доставки до м. Малишевичі, Польща, внаслідок чого ненадання позивачем коносамента не впливає на визначення митної вартості товарів.
Так, загальна ціна товару визначена у Специфікації від 11.08.2025 №1 та інвойсі (рахунку) від 11.08.2025 №LW2025-30 #PI /т. 3, а.с. 13, 15/, що відповідає умовам пункту 2.3 Контракту від 11.08.2025 №250811-1.
Доводи митного органу про ймовірність здійснення позивачем передплати у розмірі 15% від вартості товарів є необґрунтованими, оскільки їх спростовано банківською випискою від 12.08.2025 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №632 щодо розрахунків з постачальником товару – компанією HEBEI LONGWAY PETROLEUM EQUIPMENT CO.LTD /т. 3, а.с. 16, 189/.
Суд також ураховує, що зазначена у комерційній пропозиції від 28.05.2025 вартість товару (1,74 дол. США за кг) відповідає вартості, узгодженій в Специфікації від 11.08.2025 №1 /т. 3, а.с. 13, 14/
Водночас замість передбаченого у комерційній пропозиції способу оплати: 15% передоплати, 85% - до відвантаження, у Специфікації сторони узгодили сплату 100% передплати перед відправкою.
Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі №420/1709/19 зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої воно не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. 
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
За обставин справи, що розглядається, умовами поставки товару остаточно узгоджено здійснення позивачем 100% передоплати у розмірі 195976,20 дол. США перед відправкою, що й здійснено позивачем 12.08.2025.
Щодо зазначення у Специфікації від 11.08.2025 за №1 часу виготовлення товарів протягом 50-60 днів та доставки в Україну протягом 100 днів суд враховує, що у пункті 4.1 Контракту від 11.08.2025 сторони узгодили можливість дострокової поставки обладнання, що саме по собі не може бути достовірним доказом заниження митної вартості товарів.
Щодо сумнівів митного органу у дійсності визначеної позивачем митної вартості з огляду на вартість доставки територією Польщі, що є нижчою, аніж вартість доставки по Україні, суд зауважує, що вартість перевезення за межами України може бути нижчою, оскільки на її розмір можуть впливати об`єктивно виправдані чинники, які не мають жодного зв`язку з можливим заниженням митної вартості, а тому сам по собі факт, що розмір тарифної ставки за перевезення товару за межами митної території України менший, ніж за перевезення по території України, не є достатньою підставою для невизнання заявленої митної вартості.
У силу пункту 5 частини першої статті 58 МК України до митної вартості включаються витрати на транспортування до місця ввезення в Україну.
Разом з цим митний орган не має законних підстав сумніватися в розмірі тарифної ставки за перевезення товарів до місця ввезення в Україну, якщо вони підтверджені, зокрема, наданими декларантом до митного оформлення рахунками за транспортно-експедиторські послуги, CMR, довідками про транспортні витрати, актами виконаних робіт/наданих послуг, платіжними інструкціями, банківськими виписками по особовому рахунку, що здійснено позивачем.
Отож сумніви відповідача щодо правильності розподілу транспортних витрат не можуть бути підставою для коригування митної вартості без належних доказів недостовірності поданих документів, чого у справі, що розглядається, не доведено.
Як убачається з матеріалів справи, джерелом інформації для прийняття оскаржуваних рішень стала наявна в митному органі цінова інформація щодо визнаної митної вартості товару згідно з митним деклараціями, за якими вже здійснено митне оформлення товару.
Проте одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Митним органом під час коригування митної вартості застосовано резервний метод визначення митної вартості на підставі ЕМД від від 22.08.2025 № 25UA100230017986U1, за якою здійснено митне оформлення товару - "Труби безшовні з чорних металів, з некорозійностійкої сталі: Труба бурильна 127мм Х 9,19мм, IEU,S-135, NC-50, R2, Botn5000, API Spec 5DP - 10,239 тн. Виробник: Shanghai Hilong Drill Pipe Co.LTD Торгівельна марка - Hilong Країна виробництва: CN", з рівнем митної вартості 2,70 дол США за кг.
Однак поставка товару за вказаною митною декларацією здійснювалася від іншого експортера та на інших умовах, що не дає достатніх підстав ототожнювати визначену у такій декларації митну вартість товарів з митною вартістю, зазначеною у митних деклараціях, поданих позивачем.
До того ж, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.
Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа № 400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 17.09.2025 за № UA806030/2025/000039/1, № UA806030/2025/000040/1, № UA806030/2025/000041/1, № UA806030/2025/000042/1, від 02.10.2025 за № UA806030/2025/000048/1, від 09.10.2025 за № UA806030/2025/000050/1, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Розподіл судових витрат здійснено судом першої інстанції в порядку ст. 139 КАС України та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь ТОВ "ЛКГ" судовий збір у сумі 53 346,12 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.
Доводів щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в цій частині в апеляційній скарзі відповідачем не наведено.
Отже, в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не може бути перевірена судом апеляційної інстанції, зважаючи на вимоги частини другої ст. 308 КАС України щодо можливого виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 у справі № 440/15119/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено 15.05.2026