Єдиний унікальний номер 142/1742/16-к
Номер провадження 1-кп/142/1/26

В И Р О К
іменем України
22 травня 2026 року        с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області 

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Піщанка Тульчинського району Вінницької області кримінальне провадження про кримінальне правопорушення, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016020260000272 від 03 листопада 2016 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрашівка Піщанського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого комбайнером у ФГ «Промінь-Лан», раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 02.11.2016 року о 12 годині 33 хвилини в с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, - підозрюючи ОСОБА_6 в крадіжці особистого майна, зателефонував до останнього та домовився з ним про зустріч по АДРЕСА_2 . В подальшому, зустрівшись на перехресті вул. Музейної вказаного населеного пункту ОСОБА_4 , знаходячись на відстані 1 м від ОСОБА_6 , під час розмови з ним, в ході суперечки, яка виникла на ґрунті підозр у причетності ОСОБА_6 до скоєння крадіжки особистого майна ОСОБА_4 , останній на ґрунті неприязних відносин, умисно, не бажаючи заподіяння смерті потерпілому, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар стопою правої ноги в область грудей. Від отриманого удару ОСОБА_6 не втримався на ногах та впав на землю правим боком. Усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, реалізовуючи свій злочинний намір, бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись його безпорадним станом, ОСОБА_4 наніс ще один удар стопою лівої ноги в спину в ділянку між лопатками ОСОБА_6 , який знаходився в лежачому положенні на землі на правому боці.
Після вказаного інциденту до вказаних осіб підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Побачивши їх, ОСОБА_4 повідомив, що йде на роботу, та пішов зі вказаного місця.
При допомозі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_6 дістався до подвір`я домогосподарства ОСОБА_8 , де вмив обличчя від крові та повідомив, що піде шукати ОСОБА_4 з метою з`ясування причини заподіяння йому тілесних ушкоджень та вийшов з подвір`я.
02.11.2016 року о 15 год. 40 хв. труп ОСОБА_6 було виявлено на присадибній ділянці нежилого домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_9 .
Згідно висновку експерта №097 від 03.11.2016 установлено, що у трупа ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді важкої, сполучної, закритої тупої травми грудної клітки та черевної порожнини, у вигляді синця по зовнішній поверхні грудної клітки, з лівої сторони, по середньо - підпаховій лінії, крововиливу в м`які тканини грудної клітки зліва по середньо - підпаховій лінії, в проекції одинадцятого - дванадцятого ребер, закритого, прямого перелому одинадцятого ребра зліва, по середньо - підпаховій лінії. Множинні розриви селезінки, гемоперітонеум ( 1200 мл. крові та рихлих желеподібних згортків). Дана сполучна травма спричинила внутрішню кровотечу, що ускладнилось геморагічним шоком.
Вищезазначені ушкодження утворились від дії тупого - твердого предмету (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних властивостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, але якими можуть бути взута нога дорослої людини, кулак дорослої людини, інші предмети, що мають подібні властивості. Зазначена вище важка сполучна травма виникла за проміжок часу від однієї до декількох годин до настання смерті, протягом якого ОСОБА_6 міг скоювати цілеспрямовані дії, тобто розмовляти, ходити, інше. Вказана сполучна закрита тупа травма грудної клітки та живота у ОСОБА_6 має ознаки небезпечних для життя ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і за цією ознакою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок вищезазначеної сполучної травми грудної клітки та черевної порожнини. Між смертю та сполучною травмою тіла є прямий причинний зв`язок. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, утворення їх при падінні з висоти власного зросту малоймовірно.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, судом ухвалено встановити наступний порядок та обсяг дослідження доказів, а саме: допит потерпілих, допит свідків, допит обвинуваченого, дослідження письмових доказів, доповнення (клопотання) сторін кримінального провадження та судові дебати.
Потерпіла ОСОБА_11 , яка є донькою покійного ОСОБА_6 , 04 серпня 2017 року подала до суду письмову заяву (т. 1, а.с. 216), у якій зазначила, що їй відомо про розгляд Піщанським районним судом Вінницької області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Потерпіла вказала, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має та з позовом про відшкодування шкоди до суду не звертатиметься. Висловлюючи думку щодо покарання обвинуваченого, вона просила суд не позбавляти його волі, оскільки їй відомо, що вбивство відбулось із-за необережності. Крім того, ОСОБА_11 просила розглядати справу за її відсутності у зв`язку з неможливістю з`явитися до суду через необхідність догляду за дитиною.
Врахувавши позицію потерпілої ОСОБА_11 , а також те, що участь у судовому провадженні є правом, а не обов`язком потерпілого, із чим погодилися всі учасники кримінального провадження, те, що потерпіла тривалий час проживає окремо від батька, має власну сім`ю та їй не відомі обставини вчиненого злочину, суд ухвалив судове засідання проводити без її допиту.
Разом з тим, надалі суд ужив усіх передбачених законом заходів для виклику потерпілої в судове засідання, належним чином повідомляючи її про час та місце розгляду справи судовими повістками, надісланими рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресою її проживання. Проте впродовж усього часу розгляду справи потерпіла ОСОБА_11 жодного разу в судове засідання не з`явилася, будь-яких інших заяв чи клопотань на адресу суду не направляла.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 вказала, що вона є матір`ю ОСОБА_6 , безпосередніх обставин конфлікту між її сином та обвинуваченим ОСОБА_4 вона не бачила та не знає, про смерть сина її повідомили працівники поліції. До ОСОБА_4 вона претензій не має, оскільки обвинувачений взяв на себе всі витрати по його похованню, здійсненню поминальних обрядів та встановив пам`ятник синові, дбав про неї, купував ліки та продукти харчування, допомагав по господарству Покійний зловживав спиртним, вів безпорядний спосіб життя. Просила обвинуваченого ОСОБА_4 не позбавляти волі.
Свідок ОСОБА_13 під час надання показань зазначила, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає близько трьох років, більше спілкується з його матір`ю. На початку листопада 2016 року до їхнього домогосподарства прийшов покійний ОСОБА_6 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, поводився неадекватно та відмовився допомагати її чоловікові розбирати брезентовий шалаш, посилаючись на те, що раніше впав з горища чи драбини в с. Трибусівка під час завантаження мішків із зерном, через що у нього боліло все тіло. Під час перебування на подвір`ї на мобільний телефон ОСОБА_6 надійшов дзвінок від абонента, підписаного як « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_4 ). Після цього ОСОБА_6 пішов у село. Знаходячись у хаті, вона чула голоси на вулиці, а згодом від свого чоловіка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_7 дізналася, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_6 на перехресті та що вони допомагали останньому вмиватися від крові під краном на подвір`ї, проте сама моменту бійки та умивання покійного вона не бачила, його знайшли мертвим на городі.
Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що в листопаді 2016 року, після хрестин дитини 30 жовтня 2016 року, ОСОБА_15 прийшов до нього на подвір`я допомагати розбирати брезент із шалаша. Ще були ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Потім усі сіли обідати, вживали алкогольні напої. Згодом ОСОБА_15 вийшов надвір і його деякий час не було. Будучи на власному подвір`ї з ОСОБА_18 , метрів за 100 на перехресті побачив лежачого на землі ОСОБА_6 , біля нього за 2-3 метри був ОСОБА_19 . ОСОБА_15 лежав на землі, а ОСОБА_20 стояв і щось йому говорив, що саме - свідок не чув. Підійшовши разом з ОСОБА_18 до лежачого ОСОБА_6 , свідок побачив, що він лежав як п`яний. Він його підняв та повів до себе на подвір`я до крана умити від крові, кров у потерпілого йшла з носа. Потерпілий сам умився та пішов геть, більше свідок його не бачив. Свідок не бачив, щоб на перехресті ОСОБА_20 бив ОСОБА_6 . Про смерть ОСОБА_6 дізнався наступного дня від ОСОБА_21 .
Свідок ОСОБА_22 під час надання показань зазначила, що від гр. ОСОБА_21 їй стало відомо про те, що на присадибній ділянці нежитлового домогосподарства гр. ОСОБА_23 по АДРЕСА_3 , лежить тіло людини. Підійшовши до вказаного місця, вона побачила на городі труп ОСОБА_6 , який лежав на лівому боці у багнюці, був одягнений у штани та легку куртку, взуття на ньому не було (воно знаходилося за кілька метрів у болоті). Шкіра покійного мала характерний синюшно-жовтий колір. Тіла вона не торкалася, одразу викликала працівників поліції. Брала участь у процесуальному огляді місця події як понята, підписала відповідний протокол огляду разом із ОСОБА_21 та двома працівниками поліції. При огляді судово-медичного експерта чи лікаря не було, процесуальні права працівниками поліції їй на місці окремо не роз`яснювалися.
Свідок ОСОБА_24 під час надання показань зазначила, що про факт виявлення трупа ОСОБА_6 на городі нежитлового будинку дізналася від односельців. Особисто свідком конфлікту чи завдання тілесних ушкоджень між ОСОБА_4 та покійним не була. Протягом останніх років ОСОБА_6 у селі постійного місця проживання не мав, вів бродяжницький спосіб життя, часто зловживав алкоголем, через що неодноразово виникали побутові непорозуміння. З покійним свідок була у шлюбі, але разом вони не жили більше 20 років, мають спільну доньку ОСОБА_25 . Його ховали мама, донька та ОСОБА_19 .
Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що на початку листопада 2016 року він перебував на завантаженні та збиранні гречки, а наступного дня, близько 12-ї години, прийшов на обід до будинку ОСОБА_8 . У хаті також перебували ОСОБА_7 та покійний ОСОБА_6 . Усі присутні вживали алкогольні напої (приблизно по 100 грамів горілки). ОСОБА_6 був млявим, скаржився на погане самопочуття та болі у тілі. Через деякий час покійний заявив, що його кличе «Хазяїн», оскільки йому телефонують, і вийшов з будинку. Свідок ОСОБА_26 пішов додому першим, тому обставин конфлікту на вулиці чи перехресті не застав. Про смерть ОСОБА_6 дізнався наступного дня.
Свідок ОСОБА_7 під час надання показань зазначив, що на прохання ОСОБА_13 допомагав знімати брезент. Разом із ним був ОСОБА_6 , який був «з`єрошений», скаржився на біль у тілі та роботу не виконував. Під час обіду в хаті ОСОБА_27 вони випивали, ОСОБА_6 багато не пив, бо почувався зле. Покійному зателефонував ОСОБА_4 та покликав його. Через 20 хвилин після виходу покійного свідок разом із ОСОБА_8 вийшли на дорогу і на перехресті вулиць (на відстані близько 50 метрів) побачили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_4 стояв, а ОСОБА_6 сидів навпочіпки («на корточках»). На ґрунті претензій щодо образи його дружини ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 удар правою рукою (долонею/ляпас) в область лівого вуха, від чого у покійного пішла кров із губи та носа. Інших ударів, зокрема ногами в область грудної клітки чи живота, він не бачив. Після цього ОСОБА_4 пішов геть, а вони з ОСОБА_8 підняли ОСОБА_6 і, підтримуючи, довели до подвір`я ОСОБА_27 , де покійний самостійно вмився під краном. Також свідок зазначив, що під час досудового розслідування у відділі міліції працівники поліції ОСОБА_28 та ОСОБА_29 чинили на нього психологічний тиск («наїжджали»), змушуючи давати показання про те, що ОСОБА_4 саме вбивав ОСОБА_6 .
Під час повторного допиту свідок ОСОБА_7 зазначив, що коли він та ОСОБА_27 стояли і курили на подвір`ї в останнього, свідок бачив, як ОСОБА_20 дав копняка (під зад ногою) по сідницях ОСОБА_6 і долонею вдарив його по обличчю. Це було в полі його зору. ОСОБА_15 стояв, коли ОСОБА_20 завдав йому удару ногою. Положення тіла не змінилося, і потерпілий, стоячи, закурив. Потім ОСОБА_20 пішов на роботу, а він, свідок, з ОСОБА_27 повернулися до ОСОБА_27 додому. Того дня ні ОСОБА_30 , ні ОСОБА_6 свідок більше не бачив. Перші його показання в поліції були правдиві, потім свідок вказав, що під тиском поліції давав неправдиві показання, ніби ОСОБА_20 бив ОСОБА_6 , а згодом суду повідомив, що він не пам`ятає, що він казав і кому, бо був нетверезий. Що було між ОСОБА_31 та ОСОБА_32 до того, як він з ОСОБА_27 побачив їх на дорозі, свідок не знає і не бачив.
Свідок ОСОБА_33 під час надання показань зазначила, що вона проживає в с. Дмитрашківка. Покійного ОСОБА_6 характеризує як особу, яка схильна до зловживання алкоголем, вела антисоціальний спосіб життя, ніде офіційно не працювала, заробляла випадковими підробітками у місцевих жителів. Обставин конфлікту, що мав місце 02.11.2016 року між обвинуваченим та покійним, вона безпосередньо не спостерігала. Однак 03 листопада 2016 року вона була з колегами у м. Вінниці у справах, оскільки очолює ОСОБА_34 амбулаторію. ОСОБА_4 був водієм; у Вінниці до нього підійшли працівники поліції і під приводом передачі документів забрали ОСОБА_30 до свого автомобіля. Того дня свідок ОСОБА_4 більше не бачила, а додому поверталися вони з іншим водієм.
Свідок ОСОБА_35 під час надання показань зазначила, що вона є дружиною обвинуваченого. На початку листопада 2016 року перебувала на роботі. Про затримання чоловіка у м. Вінниці 03.11.2016 року її повідомила ОСОБА_36 . Згодом вона побачила чоловіка в ІТТ в смт Піщанка, пізніше його перевозили до Бершаді та Тульчина. Чоловік розповів їй, що ОСОБА_6 він не бив, а лише дав йому одного ляпаса через те, що той «захарив» (набридав), постійно блукав селом, поводився неадекватно та брутально ображав її та всю їхню родину нецензурною лайкою, особливо коли вимагав гроші на випивку. Вона є особою з інвалідністю з дитинства по зору, і з цієї причини звучали образи від ОСОБА_6 неодноразово.
Свідок ОСОБА_37 під час надання показань зазначила, що працює медичним статистиком Дмитрашківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. 03.11.2016 року вона разом із колегами та водієм амбулаторії ОСОБА_4 виїхала службовим автомобілем до м. Вінниці на лікарський консиліум. Близько 15:00 години, після завершення навчання, у тупику по вул. Соборній до їхнього автомобіля підійшли двоє чоловіків у цивільному одязі. Не представившись та не пред`явивши посвідчень, під приводом передачі документів вони примусово посадили ОСОБА_4 до свого автомобіля та повезли у невідомому напрямку, забравши у нього ключі від машини та мобільний телефон. Вона з колегами залишалася на місці до вечора, поки за ними не приїхав інший водій.
Свідок ОСОБА_21 під час надання показань зазначив, що на початку листопада 2016 року у денний час (близько 15:00 год.), перебуваючи вдома, він подивився у вікно кухні та побачив, як по дорозі біг покійний ОСОБА_6 , який просив сховати його, після чого попрямував у бік городу. Покійний виглядав неадекватно, був увесь у багнюці, пересувався з великими труднощами, ледь тримався на ногах. Через дві години сусідка ОСОБА_22 повідомила, що виявила його мертвим. Підійшовши до городу, він побачив тіло ОСОБА_6 , яке лежало в болоті. Візуальних тілесних ушкоджень чи крові через темряву та бруд він не розгледів. Того дня покійного також шукала поліція за підозрою у крадіжці пилок у селі. Свідок сфотографував тіло на мобільний телефон, згодом прибула слідчо-оперативна група поліції. Лікарів чи швидкої допомоги на місці не було.
Свідок ОСОБА_38 під час надання показань зазначив, що обіймав посаду тимчасово виконувача обов`язків начальника слідчого відділення Піщанського ВП. Після надходження повідомлення про виявлення трупа на місце події виїхала слідчо-оперативна група у складі слідчого ОСОБА_39 . Первинним оглядом видимих тілесних ушкоджень виявлено не було, проте судово-медична експертиза у м. Крижополі встановила, що смерть є насильницькою і настала від внутрішніх травм. На підставі наказу ГУНП та розпорядження начальника слідчого управління було створено слідчу групу у складі слідчих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 . Свідок підтвердив законність проведення огляду земельної ділянки, оскільки згоду на це надала законний володілець ОСОБА_9 . Особисто участі у слідчих діях свідок не брав.
Свідок ОСОБА_42 під час надання показань зазначив, що він працював на посаді оперуповноваженого Піщанського ВП. Після виявлення трупа ОСОБА_6 здійснював оперативне супроводження кримінального провадження та виконував доручення слідчого. Проводив подвірний обхід села Дмитрашківка для встановлення свідків. Було встановлено коло осіб, які бачили покійного останнім, та зафіксовано факт конфлікту між ОСОБА_4 та покійним на перехресті вулиць. Категорично заперечив факти будь-якого психологічного чи фізичного тиску на свідків (зокрема на ОСОБА_7 ) під час відібрання пояснень та допитів, зазначивши, що всі процесуальні дії проводилися суворо в межах КПК України. Привіз ОСОБА_4 з управління карного розшуку з Вінниці в Піщанку без кайданок, добровільно, по дорозі дав йому поїсти і в Піщанці передав слідчому ОСОБА_43 .
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Крім отриманих в судовому засіданні показань потерпілої, свідків, суду також надані стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наступні досліджені судом під час судового розгляду докази, а саме:
-заява громадянки ОСОБА_9 від 02.11.2016 року, адресована слідчому СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_44 , відповідно до змісту якої вона, як законний володілець домогосподарства, у зв`язку із виявленням смерті ОСОБА_6 , добровільно надала згоду та дозвіл працівникам поліції на проведення огляду нежилої території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ;
-протокол огляду місця події від 02.11.2016 року з доданою до нього фототаблицею, складений слідчим СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_45 за участю понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також за участю власниці приміщення ОСОБА_9 . Згідно з протоколом, огляд проведено в період з 16 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. Об`єктом огляду є територія земельної ділянки нежилого домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , відповідно до якого на території вказаної присадибної ділянки, у прилеглому, незагородженому місці, на відстані близько 30 метрів від будинку, виявлено труп громадянина ОСОБА_6 , який знаходився у лежачому положенні на правому боці з підігнутими ногами. Труп був одягнений у куртку чорного коліру, штани чорного кольору, без капця на лівій нозі (який знаходився на відстані кількох метрів поруч у болоті). При первинному зовнішньому огляді трупа видимих тілесних ушкоджень виявлено не було. За результатами огляду вилучено труп ОСОБА_6 та направлено для проведення судово-медичної експертизи (СМЕ). Фактичне положення тіла та загальна обстановка на місці події детально зафіксовані на чотирьох фотознімках доданої фототаблиці;
-протокол огляду місця події від 03.11.2016 року, складений старшим слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_46 за участю понятих ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та т.в.о. начальника Піщанського ВП ОСОБА_49 . Огляд проведено в період з 17 год. 57 хв. до 18 год. 30 хв. в умовах штучного освітлення. Об`єктом огляду є перехрестя вулиць Музейна та вул. Коцюбинського/Л. Українки в с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, розташоване поруч із домогосподарством АДРЕСА_4 , відповідно до якого на дорожньому покритті перехрестя (яке перебувало у мокрому стані, вкрите опалим листям), на відстані 4 метрів від підсобного дерев`яного приміщення домогосподарства № 34, на землі виявлено розірвану картонну коробку з-під сірників з написом «Україночка» із хаотично розсипаними сірниками, а також недопалок сигарети білого кольору з написом «LD». Інших сторонніх предметів, а також видимих слідів боротьби під час огляду перехрестя не виявлено. Вказані речі ,коробка з-під сірників та недопалок були вилучені та поміщені до паперового конверта;
-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.11.2016 року, винесена слідчим СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_45 у кримінальному провадженні № 12016020260000272, відповідно до якої вилучені 03.11.2016 року під час огляду перехрестя по вул. Музейній в с. Дмитрашківка предмети, картонна коробка з-під сірників з надписом «Україночка» та недопалок «LD» визнані речовими доказами та передані на зберігання до кімнати речових доказів Піщанського ВП;
-протокол проведення слідчого експерименту від 05.11.2016 року з доданою до нього фототаблицею, складений старшим слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_46 у присутності понятих ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , за участю захисника адвоката ОСОБА_50 , підозрюваного ОСОБА_4 , а також за участю ОСОБА_51 . Слідчий експеримент проведено в період з 09 год. 55 хв. до 11 год. 12 хв. у с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області (маршрут руху від вул. Тараса Шевченка до вул. Музейної), згідно якого перед початком слідчої дії підозрюваному ОСОБА_4 добровільно запропоновано вказати маршрут свого руху від 02.11.2016 року та відтворити обставини конфлікту з ОСОБА_6 . ОСОБА_4 погодився та під час руху вказав на перехрестя вулиць Музейна та вул. Коцюбинського/Л. Українки поруч із домогосподарством № 34, зазначивши, що саме тут зустрів потерпілого. На місці події ОСОБА_4 детально продемонстрував за допомогою ОСОБА_52 механізм завдання тілесних ушкоджень, а саме: показав, що під час словесної суперечки він зробив крок лівою ногою вперед та наніс удар стопою правої ноги в область грудей ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий упав на землю на правий бік. Після цього ОСОБА_4 продемонстрував, як наніс лежачому у такому положенні на правому боці ОСОБА_6 ще один удар лівою ногою (стопою) в ділянку між лопатками. Усі показання підозрюваного та послідовність відтворення ним подій (удар ногою в груди статиста, позиція лежачого статиста на правому боці та нанесення удару стопою в область спини/між лопатками) зафіксовані на фотознімках № 1-9, доданої до протоколу фототаблиці, яка завірена підписом слідчого СВ Піщанського ВП ОСОБА_53 ;
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14.12.2016 року, наданого на підставі ухвали слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 19.11.2016 року, складений слідчим СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_45 у м. Києві за адресою: вул. Дегтярівська, 53, за участю представника ПрАТ «Київстар» та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 14.12.2016 року, складений за адресою ПрАТ «Київстар» (м. Київ), який підтверджує фактичне одержання слідчими органами оригіналу оптичного диску білого кольору № С004-0502-3287 із записами інформації про зв`язки абонентів, що засвідчено підписом представника ПрАТ «Київстар»;
-протокол огляду від 15.12.2016 року, складений слідчим СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_45 у кримінальному провадженні № 120160202600000037 від 26.02.2016 року в приміщенні службового кабінету № 25 без залучення понятих (на підставі ч. 7 ст. 223 КПК України) та без застосування фотофіксації, згідно з текстом якого за допомогою стаціонарного комп`ютера «GRAND» з операційною системою Microsoft Windows 7 проведено дослідження вмісту диска DVD-16x 4,7 Гб із номером «с00403023287» (вх. 27502, вих. 19330\3\кт) та встановлено наявність на ньому трьох файлів, зокрема файлу «27502-14.12.2016 10.58.54», під час огляду якого в програмі Microsoft Office Excel зафіксовано факти телефонних з`єднань між абонентськими номерами ( НОМЕР_1 ) та ( НОМЕР_2 ) від 02.11.2016 року, а саме: вихідний дзвінок о 12 год. 13 хв. 10 сек. тривалістю 20 секунд, вхідний виклик о 12 год. 14 хв. 14 сек. тривалістю 54 секунди та вихідний дзвінок о 12 год. 33 хв. 39 сек. тривалістю 19 секунд, після чого оглянутий оптичний носій було запаковано до паперового конверта з пояснювальним написом і підписом слідчого;
-висновком експерта №097 від 03.11.2016 року, відповідно до якого на підставі даних, отриманих при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , 1973 р.н., який за життя мешкав в с. Дмитрашківка Піщанського р-ну Вінницької області, результатів судово-хімічної експертизи, приймаючи до уваги обставини справи, викладені у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи, приходжу до таких підсумків: 1. При проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_6 встановлено наявність у нього наступних тілесних пошкоджень: важкої сполучної закритої тупої травми грудної клітки та черевної порожнини у вигляді синця по зовнішній поверхні грудної клітки з лівої сторони по середньо-підпаховій лінії; крововилив в м`які тканини грудної клітки зліва по середньо-підпаховій лінії в проекції одинадцятого-дванадцятого ребер; закритий прямий перелом одинадцятого ребра зліва по середньо-підпаховій лінії. Множинні розриви селезінки, гемоперитонеум (1200 мл крові та рихлих желеподібних згортків). Дана сполучна травма спричинила внутрішню кровотечу, що ускладнилось геморагічним шоком. 2. Ушкодження, вказані в п. 1, утворились від дії тупого-твердого предмету (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних властивостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, але якими можуть бути взута нога дорослої людини, кулак дорослої людини, інші предмети, що мають подібні властивості. Зазначена вище важка сполучна травма виникла за проміжок часу від однієї до декількох годин до настання смерті, протягом якого ОСОБА_6 міг скоювати цілеспрямовані дії, тобто розмовляти, ходити, інше. Вказана сполучна закрита тупа травма грудної клітки та живота у гр. ОСОБА_6 має ознаки небезпечних для життя ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і за цією ознакою відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (згідно з п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6). 3. Смерть гр-на ОСОБА_6 настала внаслідок вищезазначеної сполучної травми грудної клітки та черевної порожнини. Між смертю та сполучною травмою тіла є прямий причинний зв`язок. 4. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, утворення їх при падінні з висоти власного зросту малоймовірно. 5. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,2‰, що у живих осіб відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня. Внутрішня оболонка їх світло-жовтого кольору, гладенька, еластична, без атероматозних бляшок. Клапани серця і напівмісячні клапани великих судин сіро-жовті, напівпрозорі, гладенькі, еластичні. Отвори коронарних артерій серця на поперечних розрізах зяють, просвіт їх вільний. М`яз серця на свіжому розрізі темно-червоно-коричневого кольору, малокрівний. Язик цілий, сосочки його виражені добре. Вхід у стравохід і гортань вільні. Під`язична кістка і хрящі гортані цілі. Частки щитовидної залози однакових розмірів, на розрізі тканина її червоно-коричнева, повнокровна, дольчаста. Стравохід вільний. В просвіті трахеї і великих бронхів невелика кількість рідкого слизу. Легені на дотик пониженої пружності, з поверхні темно-червоно-фіолетового кольору, з темними включеннями. На розрізі тканина легень червоно-рожево-сіра, малокрівна, з поверхні розрізу стікає у невеликій кількості темна рідка кров. Під легеневою плеврою, в ділянці коренів, цяткові, що місцями зливаються між собою, червоні крововиливи по всій поверхні, під пристінковою плеврою крововиливів немає. Ребра з правої сторони цілі. З лівої сторони визначається прямий перелом одинадцятого ребра по середньо-підпаховій лінії з ознаками стиснення зовнішньої пластинки та розтягування по внутрішній. Селезінка розмірами 12,5х5,8х3,5 см, з поверхні фіолетового кольору, консистенція пружна, капсула її гладенька, напружена, тканина на розрізі темно-червоного кольору, із значним зіскобом. В ділянці купола селезінки, ближче до зовнішнього краю, в напрямку воріт, відмічаються три розриви капсули селезінки лінійної форми на глибину до 0,5 см, розмірами від 2,8х0,5 см до 3,2х0,6 см. В ділянці воріт селезінки, біля її ніжки, визначається червоного кольору желеподібної консистенції згорток крові об`ємом до 50 мл з просякненням навколишніх тканин та малого сальника. При ревізії визначається розрив тканини селезінки в ділянці прикріплення судинного пучка розмірами 3,0x0,7 см, глибиною до 0,7 см. Печінка розмірами 28x12x10x9x5 см, з поверхні гладенька, помірної щільності, коричнюватого кольору. Тканина на розрізі малокрівна, з поверхні розрізу стікає невелика кількість рідкої крові. Жовчний міхур цілий, в порожнині його міститься близько 50 мл зеленувато-жовтуватої в`язкої жовчі, слизова його бархатиста, мілко-складчаста. В шлунку біля 180 мл непереварених харчових мас із сильним запахом алкоголю, слизова оболонка шлунку сіро-рожева, однорідна, з помірно вираженою складчастістю. Підшлункова залоза середньої величини у вигляді щільного тяжа, навколишні тканини з набряком, в ділянці хвоста визначаються червоного кольору крововиливи в навколишні тканини, тканина на розрізі сіро-рожевого кольору, під капсулою залози в ділянці тіла визначаються блідо-рожевого кольору крововиливи. В кишечнику вміст відповідає їх відділам, слизова його сірувата, без крововиливів. Наднирники середньої величини, листоподібні, на розрізах з чіткою анатомічною структурою. Нирки бобоподібної форми, розмірами 12x6x5 см кожна. Капсули обох нирок знімаються легко, поверхня нирок гладенька; на розрізах тканина бузково-коричневого кольору, бліда, межі шарів чіткі, ниркові миски вільні. Сечовий міхур цілий, порожній. Слизова оболонка його сіро-рожева, помірно складчаста. Внутрішні статеві органи без патології. Ключиці, лопатки та хребет цілі. Кістки тазу цілі. В м`яких покровах голови з боку їхньої внутрішньої поверхні крововиливів не виявлено. Кістки склепіння черепа цілі. Товщина їх на розпилі 0,5-0,9 см. Тверда мозкова оболонка не ушкоджена, не напружена. В синусах її звичайна кількість прозорої рідини. М`які мозкові оболонки сірі, вологі, блискучі, гладенькі, еластичні, напівпрозорі, без крововиливів, з набряком. Закрутки та борозни головного мозку дещо згладжені. В шлуночках мозку звичайна кількість прозорої безбарвної рідини. Речовина мозку на розрізах світло-коричневато-сіра, з добре помітними шарами, без вогнищевих змін. Судини основи мозку напівпрозорі, сірі, гладенькі, малокрівні. Від речовини мозку відчувається сильний запах алкоголю. Тверда мозкова оболонка від кісток основи черепа відокремлюється легко. Кістки основи черепа цілі.
Додаткові дослідження: 15 мл крові від трупа направлено для судово-токсикологічного дослідження на предмет визначення алкоголю. Шматочки внутрішніх органів: серця - 3, печінка - 1, нирки - 2, легені - 2, селезінка - 2, підшлункова залоза - 1, наднирники - 2. Зафіксовані 10% розчином формаліну і направлені на судово-гістологічне дослідження (архів). Результати додаткових досліджень: «При судово-хімічній експертизі крові від трупа ОСОБА_6 , 1973 р.н., методом газово-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 2,2‰. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.» Витяг з акту №3205 судово-хімічної експертизи від 15.12.2016 року.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_54 пояснив, що він особисто проводив судово-медичну експертизу тіла покійного ОСОБА_6 . На дослідження труп надійшов без одягу. Під час зовнішнього та внутрішнього дослідження було виявлено комплекс прижиттєвих тяжких тілесних ушкоджень: численні синяки та садна на обличчі, тулубі та кінцівках, масивні крововиливи в м`які тканини голови, обличчя та грудної клітки, а також набряк головного мозку. При розтині зафіксовано прямі переломи 4, 5 та 6 ребер зліва (а також одинадцятого ребра, як зазначено в первинному висновку) з вираженими крововиливами в міжреберні м`язи та масивні розриви селезінки, що призвели до гемоперитонеуму (скупчення близько 1200 мл крові та згортків у черевній порожнині). Смерть ОСОБА_6 настала від важкої сполученої тупої травми грудної клітки та черевної порожнини, що супроводжувалася внутрішньою кровотечею та ускладнилася розвитком геморагічного (травматичного) шоку. Між виявленою сполученою травмою тіла та настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
На запитання сторін кримінального провадження експерт уточнив, що вказаний комплекс ушкоджень виник від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулак або взута нога дорослої людини. Загалом було нанесено щонайменше 7-9 прижиттєвих травмуючих дій у різні анатомічні ділянки тіла. Характер, локалізація та множинність ушкоджень одночасно з лівого та правого боку тулуба, на голові та кінцівках повністю виключають можливість їх отримання внаслідок одноразового падіння з висоти власного зросту чи падіння з драбини на площину. Окремі садна чи синяки могли утворитися від падіння на тверді предмети (елементи паркану, пеньки), проте не весь комплекс виявлених смертельних травм. Також експерт зазначив, що в крові покійного виявлено алкоголь у концентрації 2,4 проміле, що відповідає середньому ступеню сп`яніння. Після отримання зазначеного масиву ушкоджень потерпілий через стрімке наростання явищ шоку та внутрішньої кровотечі міг вчиняти активні цілеспрямовані дії (пересуватися, ходити чи розмовляти) лише протягом обмеженого проміжку часу від однієї до декількох годин до моменту настання смерті.
Також у судовому засіданні судом було досліджено надані прокурором докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: відповідно до медичної довідки № 250 від 04.11.2016 року, виданої Піщанською лікарнею планового лікування ОСОБА_4 , 1978 року народження, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Піщанського району не перебуває; відповідно до характеристики № 64 виданої 03.11.2016 року виконавчим комітетом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області, ОСОБА_4 проживає в с. Дмитрашківка, за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивного боку, скарг чи нарікань на його поведінку від сусідів та жителів села до сільської ради не надходило, громадський порядок не порушував; згідно з виробничою характеристикою, наданою адміністрацією Дмитрашківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 720, ОСОБА_4 працював на посаді водія службового санітарного автомобіля, за час роботи проявив себе як дисциплінований, виконавчий та сумлінний працівник, до виконання своїх обов`язків та обслуговування викликів ставився відповідально, закріплений автомобільний транспорт утримував у належному технічному стані, у колективі характеризується як спокійна, стримана та чуйна людина, порушень трудової дисципліни: відповідно до вимоги за оперативно-довідковим обліком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, раніше до кримінальної відповідальності на території України не притягувався.
Також, в судовому засіданні досліджено докази, надані захисником, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: характеристику № 980 від 12.08.2025 року Піщанської селищної ради, відповідно до якої ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_5 , зарекомендував себе позитивно, одружений, поведінка в побуті та громадських місцях гарна, до складу сім`ї входять дружина ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; характеристику від 13.08.2025 року КНП «ЦПМСД», згідно з якою він з 16.01.2012 року по 15.04.2025 року працював водієм Дмитрашківської амбулаторії, показав себе грамотним спеціалістом, сумлінно ставився до обов`язків, користувався авторитетом, чуйно і уважно ставився до хворих та оточуючих, брав активну участь у громадському житті, дисциплінований, ініціативний, відповідальний, випадків вживання наркотичних та алкогольних препаратів не зафіксовано; характеристику вих. № 55 від 12.08.2025 року ФГ «Промінь-Лан» с. Трибусівка, відповідно до якої ОСОБА_4 працює трактористом з 18.04.2025 року, зарекомендував себе з хорошої сторони, до роботи відноситься старанно, вчасно та якісно виконує завдання, користується авторитетом серед колег, скромний в побуті та сім`ї; згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 2-18 АВ № 106094 та індивідуальною програмою реабілітації № 1380, ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.04.2007 року встановлено третю групу інвалідності безстроково, діагноз: захворювання органу зору.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що умисного завдання тяжких тілесних ушкоджень, які б спричинили смерть ОСОБА_6 , він не вчиняв. Обвинувачений зазначив, що покійний періодично допомагав йому по господарству, але вів антисоціальний спосіб життя та зловживав алкоголем. Зустрівшись із потерпілим 02.11.2016 року на перехресті по вул. Музейній для з`ясування питань щодо роботи та можливої крадіжки інструментів, ОСОБА_4 зіткнувся з агресивною поведінкою ОСОБА_6 , який перебував у стані сильного сп`яніння та почав нецензурно ображати його родину, зокрема дружину. Обурившись цим, обвинувачений турнув потерпілого двома рухами, від чого той упав і йокнув, а потім присів, після чого дійсно наніс йому один ляпас долонею правої руки в область лівого вуха/обличчя, від якого на губі покійного з`явилася кров, та дав копняка по сідницях. При цьому ОСОБА_4 наголосив, що від удару потерпілий не впав, а залишився сидіти навпочіпки, жодних ударів стопами ніг у грудну клітку чи в спину лежачому він не наносив, а на місці події були каміння, пеньки та коріння дерев, про що захисником надано суду фото. Вказує, що одразу після цього він пішов на роботу, залишивши ОСОБА_6 разом із свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підійшли до нього. Про смерть потерпілого він дізнався лише наступного дня, коли його у м. Вінниці незаконно, без роз`яснення прав, вилучення телефонів та ключів від авто і без складання документів затримали працівники поліції, кілька годин утримуючи під вартою до офіційного оформлення протоколу про затримання в смт. Піщанка. На думку ОСОБА_4 , смертельні ушкодження (зокрема, переломи ребер та розрив селезінки) покійний міг отримати пізніше від дій третіх осіб або внаслідок падінь через сильне сп`яніння. Також обвинувачений зауважив, що впродовж досудового розслідування він зазнавав психологічного тиску з боку працівників поліції щодо необхідності визнати вину в побитті ОСОБА_6 , звинувачували його в незаконному обігу наркотиків, проводили в його будинку обшуки. До порад свого захисника дослухався на досудовому розслідуванні з тієї причини, що його, захисника, йому порекомендував знайомий. Фізичного насилля від працівників поліції щодо нього застосовано не було. Зі скаргами на працівників поліції та адвоката нікуди не звертався.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки поданими стороною обвинувачення доказами вчинення вказаного кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_4 не підтверджується, а тому відносно нього слід ухвалити виправдувальний вирок. Захист наголосив, що жоден очевидець не підтвердив нанесення ОСОБА_4 ударів ногами в область грудей та спини потерпілого. Показання свідків та самого обвинуваченого збігаються в тому, що мав місце лише один удар долонею в обличчя (ляпас), від якого не могли утворитися переломи ребер та розрив селезінки. Натомість свідки зазначали, що потерпілий напередодні впав з горища, а на місці події наявні пеньки дерев, коріння, каміння, фото яких захистом додані до справи. На відеозапису слідчого експерименту ОСОБА_4 показав удар ногою по тулубу людини, однак то мала місце самообмова обвинуваченого під психологічним тиском правоохоронців. Свідчення ОСОБА_4 під час слідчого експерименту не відповідають висновкам СМЕ, де описано ушкодження нижньої частини тулуба потерпілого, а ОСОБА_4 показав удари у верхню частину тулуба потерпілого. В період часу з 12:45 год., коли стався конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, та до 15:40 год., часу, коли було виявлено труп, невідомо де був потерпілий, чим займався, можливо падав, можливо його хтось побив, тому усі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого. Сторона захисту визнає нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому, що вимагає іншої кваліфікації дій обвинуваченого.Обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України не доведено поза розумним сумнівом.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зібраними стороною обвинувачення доказами, просив врахувати, що обвинувачений раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть особи, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, відповідно до санкції ч. 2 ст. 121 КК України, зарахувавши попереднє ув`язнення 3 та 4 листопада 2016 року у строк покарання, та зазначаючи, що підстави для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті, та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 69, ст. 75 КК України, відсутні, як і відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого. Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення можливо віднести до обставин, які пом`якшують покарання.
Прокурор зазначив, що вина обвинуваченого повністю доводиться сукупністю досліджених доказів, зокрема протоколом огляду від 15.12.2016 року, який підтверджує, що ОСОБА_4 шукав покійного безпосередньо перед інцидентом; показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зафіксували наявність конфлікту та крові у потерпілого одразу після зустрічі з обвинуваченим. Твердження про падіння потерпілого повністю спростовуються висновками судово-медичних експертиз та показаннями експерта щодо виключно насильницького характеру утворення травм від щонайменше 7-9 ударів. Позиція обвинуваченого щодо психологічного тиску працівниками поліції є способом уникнення відповідальності, адже впродовж 9 років ні обвинувачений, ні його захисники нікуди зі скаргами на дії працівників поліції не зверталися.
У процесі дослідження матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання цих доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі зазначені вище докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості.
Суд вважає, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, отримані у рамках чинного процесуального закону, доповнюють один одного та повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Також суд зазначає, що доводи обвинуваченого та сторони захисту про можливість отримання потерпілим ОСОБА_6 смертельних тілесних ушкоджень внаслідок дій третіх осіб, випадкових падінь через стан алкогольного сп`яніння або падіння з горища напередодні події, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються висновками судово-медичної експертизи і показаннями експерта ОСОБА_57 , відповідно до яких характер, локалізація, механізм утворення, прижиттєвість і множинність виявлених ушкоджень не відповідають механізму випадкового падіння. Крім того, встановлений експертизою проміжок часу між отриманням травм і настанням смерті узгоджується з часом конфлікту між потерпілим та обвинуваченим.
Доводи сторони захисту про те, що під час слідчого експерименту від 05.11.2016 року ОСОБА_4 вказав про обставини події через психологічний тиск працівників поліції, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначена слідча дія проведена за участю захисника, а відтворений обвинуваченим механізм нанесення ударів ногами по тулубу потерпілого об`єктивно узгоджується з висновками судово-медичної експертизи. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що фізичне насильство до нього не застосовувалося, а будь-які скарги на неправомірні дії правоохоронців під час досудового розслідування ні ним, ні його захисниками не подавалися.
Стосовно показань свідка ОСОБА_7 , наданих у судовому засіданні, суд бере їх за основу лише в частині підтвердження факту конфлікту та наявності ушкоджень у потерпілого. Водночас зміна ним показань в частині заперечення фактів нанесення ударів ногами судом відхиляється, оскільки вона не підтверджується іншими зібраними у справі доказами та повністю суперечить об`єктивним медичним даним.
Також, стосовно доводів обвинуваченого та його захисту щодо фактичного утримання 03.11.2016 року обвинуваченого у м. Вінниці до моменту офіційного оформлення затримання в смт. Піщанка, суд зазначає, що факт затримання особи підтверджується відповідним протоколом затримання, складеним у порядку ст. 208 КПК України. При цьому обставини доставляння обвинуваченого працівниками поліції мають самостійний процесуальний характер і не впливають на правову природу та допустимість інших зібраних у справі доказів, зокрема висновку експерта та протоколу огляду місця події. У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що фізичне насильство до нього не застосовувалося, а будь-які скарги щодо дій працівників поліції чи строків затримання ні ним, ні його захисниками під час досудового розслідування та судового розгляду до компетентних органів не подавалися.
Що стосується позиції прокурора в частині врахування як обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд зазначає про відсутність підстав для її визнання з огляду на те, що воно означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів по справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17).
Суд звертає увагу, що згідно зі сталою судовою практикою (див., наприклад, постанову ККС ВС від 22 лютого 2021 року у справі № 481/1754/18, провадження № 51-1579кмо20) під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правоохоронним органам про вчинений злочин самостійно не повідомив, у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України не визнав, обставини заподіяння тяжких тілесних ушкоджень заперечує та висуває захисні версії про отримання травм потерпілим від дій третіх осіб чи внаслідок падінь. Така процесуальна позиція обвинуваченого спрямована на заперечення суті обвинувачення та ключових обставин події, а тому не може бути розцінена судом як активне сприяння розкриттю злочину.
Разом з тим, оцінюючи позицію потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд зазначає, що відсутність із їхнього боку претензій до обвинуваченого, відшкодування ним витрат на поховання та надання допомоги по господарству матері покійного, самі по собі не свідчать про наявність обставин, які б могли бути враховані як такі, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 .
Враховуючи, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення настала смерть людини, ОСОБА_6 , думка потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого волі, підлягає врахуванню лише в сукупності з іншими обставинами справи, однак не має над ними пріоритету та сама по собі не є вирішальною при прийнятті рішення у даній справі.
Суд зазначає, що форма і зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належить верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 7, ч. 2 ст. 8 КПК України).
Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази у цьому кримінальному провадженні, суд керується критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом», відповідно до якого таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України»).
Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, належності, допустимості, та взаємопов`язаності, суд приходить до висновку, що не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , свідчить про обраний ним спосіб захисту, спрямований на бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Тому, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України доведена, і його дії слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, як умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
За роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що досягнення щодо ОСОБА_4 мети кримінального судочинства є неможливим без реального відбування ним покарання, та вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. 
Суд доходить висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_4 мети кримінального судочинства без реального відбування ним призначеного покарання та за фактичних обставин цієї справи, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень, і відповідатиме ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень й особі засудженого.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 року, «Ісмаїлов проти росії» від 29.11.2007 року).
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до абзацу 3 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку суду зазначається початок строку відбування покарання.
Згідно зі ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на момент ухвалення цього вироку не застосовано будь-якого запобіжного заходу, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання для виконання вироку.
Крім того, у цьому кримінальному провадженні, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 03 листопада 2016 року, ОСОБА_4 було затримано 03 листопада 2016 року о 22 год. 45 хв. Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язку не залишати місце постійного проживання у період з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. строком на 60 діб, а саме з 04 листопада 2016 року. На підставі постанови слідчого СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 04 листопада 2016 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти в залі суду після обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування його під вартою під час затримання у порядку ст. 208 КПК з 03 листопада 2016 року по 04 листопада 2016 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Арешт майна у цьому кримінальному провадженні не застосовувався.
У цьому кримінальному провадженні витрати на залучення експерта відсутні.
Кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано, цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілою до обвинуваченого ОСОБА_4 не заявлено.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 129, 368, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду, який набрав законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, а саме з 03 листопада 2016 року по 04 листопада 2016 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні: картонну коробку з-під сірників з написом «Україночка» та недопалок «LD», які передані на зберігання до кімнати речових доказів, - знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Піщанський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: