УХВАЛА

13 травня 2026 року 
м. Київ

Справа № 916/4354/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю.Л. - головуючого, Бенедисюка І. М., Малашенкової Т. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 квітня 2026 року (колегія у складі суддів: головуюча Таран С.В., судді: Богатир К.В., Поліщук Л.В.)
у справі №916/4354/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №1» Херсонської міської ради
про стягнення 201 308,02 грн,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20 січня 2026 року у справі №916/4354/25 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України», позивач) про стягнення з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №1» Херсонської міської ради (далі - КП «ЖЕК №1», відповідач) 201 308,02 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 110 022,85 грн основного боргу, 60 549,49 грн пені, 6 138,95 грн трьох процентів річних, 24 596,73 грн інфляційних втрат, а також 2 422,40 грн судового збору.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 квітня 2026 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з КП «ЖЕК №1» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 60 549,49 грн пені, 6 138,95 грн трьох процентів річних та 24 596,73 грн інфляційних втрат скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено, в частині розподілу судових витрат - змінено, в решті рішення залишено без змін, викладено його резолютивну частину у наступній редакції: «Позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до КП «ЖЕК №1» задовольнити частково. Стягнути з КП «ЖЕК №1» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 110 022,85 грн основного боргу та 1 323,84 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позову відмовити». Також здійснено розподіл судових витрат.
06 травня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (далі - скаржник), в якій скаржник просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 квітня 2026 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 60 549,49 грн, трьох процентів річних у розмірі 6 138,95 грн, інфляційних втрат у розмірі 24 596,73 грн скасувати, рішення Господарського суду Одеської області від 20 січня 2026 року у справі №916/4354/25 залишити без змін. Судові витрати у справі покласти на відповідача.
В системі «Електронний суд» документ сформований 06 травня 2026 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.
Розпорядженням Заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 12 травня 2026 року №32.2-01/577 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №916/4354/25 у зв`язку з відпусткою судді Булгакової І.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2026 року справу №916/4354/25 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Бенедисюк І.М., Малашенкова Т.М.
За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №916/4354/25 з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною п`ятою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Приписами пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року установлено у розмірі 3 028,00 грн.
Предметом позову у справі №916/4354/25 є стягнення 201 308,02 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302 800,00 грн), а тому справа є малозначною у розумінні статті 12 ГПК України.
Разом із тим підпункти «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачають певні випадки за наявності яких рішення суду у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути оскаржено в касаційному порядку. При цьому, особа, яка подає касаційну скаргу повинна обґрунтувати та довести наявність такого випадку.
ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у касаційній скарзі посилається на те, що підставою касаційного оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 квітня 2026 року у справі № 916/4354/25 є пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, а саме неправильне застосування норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», у правовідносинах щодо постачання природного газу на підставі договору постачання природного газу, укладеного на виконання Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2022 року №812. 
В обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження у справі №916/4354/25, посилаючись на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зазначено, що справа №916/4354/25, за якою подається касаційна скарга є малозначною, разом із цим: становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача, як учасника справи, який подає касаційну скаргу; касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес. 
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики та про яке йдеться у підпункті «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, означає наявність правової проблеми, яка впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення такої проблеми. Водночас, формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.
Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у великій кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини як відсутність сталої судової практики, невизначеність правових питань на нормативному рівні, необхідність застосування аналогії закону чи права, вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.
Натомість касаційна скарга містить лише посилання на наявність підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК країни, але в ній відсутнє будь-яке обґрунтування такої підстави, зокрема, посилань на справи з різною правовою практикою у правовідносинах подібних до правовідносин у цій справі. Отже, скаржник не навів ні кількісного, ні якісного елементів на підтвердження існування наявності правової проблеми.
Щодо вжитого законодавцем у підпункті «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України словосполучення «виняткове значення» справи для її учасника, то оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для її учасника можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Водночас будь-якого обґрунтування підстави, передбаченої підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України скаржник також не навів.
Отже Суд вважає, що касаційна скарга ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а відтак умов допуску цієї справи до касаційного оскарження скаржником не дотримано.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 квітня 2026 року у справі №916/4354/25, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 235, 287, 293, 314 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 квітня 2026 року у справі №916/4354/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов 
Судді І. М. Бенедисюк
Т. М. Малашенкова