Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/4335/26
Провадження №1-кп/523/1318/26
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

 
30.06.2026 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі: 

Головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №12026162490000171 від 23.01.2026 рокувідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Черкаси, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово засудженої, останній раз вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 03.08.2022 року за ч.3 ст.15 ч.4ст.185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, звільнена 29.05.2025 року по відбуттю строку покарання, 

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався, діяв на момент вчинення та діє до теперішнього часу, будучи неодноразово судимою за майнові злочини, скоїла новий умисний, корисливий злочин при наступних обставинах:
22.01.2026 року, близько 19:00 годин, ОСОБА_4 знаходячись поблизу Храму ікони Божої Матері «Споручниці Грішних» розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Семена Палія, 103а, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, через вхідні двері зайшла до приміщення вищевказаного храму, де сховалась до його закриття. Того ж дня, близько 19 год. 22 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні храму, переконавшись в тому, що служителі храму та прихожани покинули його приміщення у зв`язку із закінченням робочого дня, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, підійшла до столу на якому знаходилися скриньки з пожертвами у вигляді грошових коштів, після чого, своїми руками виламала кришку вказаної скриньки та дістала з середини грошові кошти в сумі 10 628 грн та 5 дол. США (за офіційним курсом Національного банку України на становило 215 грн. 88 коп.), а всього на загальну суму 10843 грн. 88 коп., що належали Одеській Єпархії Української Православної Церкви, помістивши в середину поліетеленового пакету, який знайшла у храмі, однак не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охоронної служби, які прибули на сигнал спрацювання системи охоронної сигналізації.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинила Одеській Єпархії Українській Православній Церкві майнову шкоду на загальну суму 10843 грн. 88 коп.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе визнала повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснила, що вона дійсно ввечері 22.01.2026 року зайшла до храму, розташованому за адресою: м. Одеса, вулиця Семена Палія, 103а, побачила, що там є гроші, сховалась за двері біля прилавку, після чого, дочекалась закриття храму та забрала гроші зі скриньки, вийти із ними не встигла, оскільки за 5-10 хвилин прибула охорона, яка її затримала. У скоєному кається, покарання залишає на розсуд суду.

Від представника Одеської Єпархії Української Православної Церкви по даному кримінальному провадженню надійшла заява с проханням розглянути справу за його відсутності, претензій не має.

Так як обвинувачена свою вину визнала повністю, підтвердила обставини скоєного кримінального правопорушення, погодилась на спрощену форму судового розгляду, а саме просила не досліджувати докази які вона не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати:
-за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченої у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за умисні, корисливі злочини, відбувала покарання у виді тримання під вартою з 29.05.2020 року по 29.05.2025 року, відношення обвинуваченої до вчиненого злочину, провину визнала повністю, щиро покаялась.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання – відсутні.
Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання – щире каяття. 
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченої до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на 5-ть років, думку обвинуваченої, яка залишила це питання на розсуд суду, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання із позбавленням волі.
Витрати на залучення експертів складають 2674,20 гривень – які підлягають відшкодуванню обвинуваченою. Цивільні позови – відсутні. Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби та покладенням обов`язків: прибувати до суду за судовим викликом; повідомляти суд про зміну місця проживання; не залишати межі Одеської області без дозволу суду; а також здати на зберігання до Головного управлянні Державної міграційної служби України в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - скасувати, ОСОБА_4 доставити до установи відбування покарання.
Виконання вироку в цій частині покласти на начальника територіального органу поліції за місцем проживання засудженої.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня її фактичного поміщення до установи відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Держави – 2674 гривень 20 копійок (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні двадцять копійок) - вартість проведеної судової експертизи.
Речові докази, а саме: фрагмент пластикової кришки для пожертвувань та паперовий пакет зі слідами пальців рук - знищити. 

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу. 

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку. 

Суддя: