ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23943/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року в адміністративній справі №160/23943/25 (головуючий суддя першої інстанції - Захарчук-Борисенко Н.В.) за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Фермерського господарства «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В : 

Позивач 20.08.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Фермерського господарства «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС», в якому просив стягнути податковий борг з відповідача до бюджету у розмірі 675156,91 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
В обґрунтування позову зазначено, що станом на час звернення до суду у відповідача обліковується податковий борг. Відповідачем не вживаються заходи щодо погашення заборгованості самостійно. Крім того, відповідачу надсилалась податкова вимога, проте податковий борг залишився не сплаченим. Відповідач в порушення вимог податкового законодавства добровільно не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у встановлені законодавством строки, тому такий борг належить стягненню в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки відповідачем було надано копії документів, на підтвердження переходу права оренди землі по спірному питанню до іншого землекористувача - Фермерського господарства «Вікторі-21», починаючи з 20.12.2022 року, на які суд першої інстанції посилається в оскаржуваному рішенні, а тому заборгованість по орендній платі з юридичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 654798,97 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки він не є землекористувачем у розумінні статті 14 Податкового кодексу України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Відповідач - Фермерське господарство «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» є суб`єктом господарювання у відповідності до норм діючого законодавства, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ №33143226, основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код 01.11). Позивач перебуває на податковому обліку в органах ДПС України, здійснює свою діяльність з 11.02.2005 року.
Як встановлено судом першої інстанції в інтегрованих картках платника податків ФГ «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» обліковується податковий борг на загальну суму 675156,91 грн., а саме:
1. Заборгованість по орендній платі з юридичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 654798,97 грн.. Пеня, нарахована згідно ст.129 ПКУ на загальну суму 1325,89 грн..
2. Заборгованість по рентній платі за спеціальне використання води, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 9180,00 грн..
3. Заборгованість по екологічному податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 11177,94 грн..
З урахуванням вимог статей 56, 57 ПК України у зв`язку з несплатою ФГ «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
Відповідно до статті 59 ПК України у зв`язку із несплатою до бюджету сум податкового боргу по ФГ «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» контролюючим органом 27.04.2023 року сформована податкова вимога №0008260-1310-0436, яка була направлена на адресу платника податків.
Доказів сплати податкового боргу контролюючим органом не встановлено, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Пунктом 16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1 - 36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з п.58.2, 58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу
Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно ст.14 ПК України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами, визначеними п.59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається)
Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання пунктів 59.1, 59.4 статті 59 ПК України контролюючим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 27.04.2023 року форми «Ю» №0008260-1310-0418 про сплату суми податкового боргу, яка станом на 26.04.2023 року становить 220126,21 грн..
Даною вимогою контролюючий орган повідомив відповідача про те, що у нього виник податковий борг та, починаючи з 07.02.2023 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управління) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності в майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються та застосовуються штрафні санкції, визначені ПК України. Податковим органом буде здійснена опис майна у податкову заставу.
Відповідач в апеляційній скарзі заперечує проти наявності у нього заборгованості по орендній платі з юридичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань та яка станом на станом на час подання позову складає розмір 654798,97 грн.. 
Доказів сплати заборгованості по вказаним грошовим зобов`язанням відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Відповідач також в апеляційній скарзі посилається на те, що ним було надано суду копії документів на підтвердження переходу права оренди землі по спірному питанню до іншого землекористувача - Фермерського господарства «Вікторі-21», починаючи з 20.12.2022 року, а тому заборгованість по орендній платі з юридичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 654798,97 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки він не є землекористувачем у розумінні статті 14 Податкового кодексу України.
Такі посилання суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідачем податкова вимога від 27.04.2023 року форми «Ю» №0008260-1310-0418 про сплату суми податкового боргу, яка станом на 26.04.2023 року становила 220126,21 грн., в судовому порядку не оскаржена до теперішнього часу.
Контролюючим органом така вимога не відзивалась та не скасовувалась.
У вказаній справі ФГ «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про оскарження вимоги або розрахунків заборгованості також не звертався.
Доказів протилежного відповідачем не надано, як і не надано доказів, що ФГ «ВІКТОРІ-21» взяло на себе зобов`язання сплатити або сплатило податковий борг, який виник у ФГ «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС»
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За таких обставин, позивачем здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи, що передують стягненню податкового боргу.
З урахуванням наведених обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року в адміністративній справі №160/23943/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року в адміністративній справі №160/23943/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко