справа № 359/12090/24
головуючий у суді І інстанції Борець Є.О.
провадження № 22-ц/824/2727/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рідченко Марії Володимирівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2025 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, -
в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з указаним позовом, у якому просив: 
зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , визначений судовим наказом Млинівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року, з 1/4 до 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; 
зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 , визначений судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року, з 1/4 до 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовано тим, що судовим наказом Млинівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року з нього на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 28 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_5 . 
Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 також були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 11 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. 
У зв`язку з цим, змінився не тільки сімейний стан позивача, а також його матеріальний стан. 
Крім того, на утримання двох дітей присуджуються аліменти у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, тоді як загальний розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить половину заробітку (доходу) їх батька. Половина заробітку (доходу) платника аліментів присуджується на утримання лише трьох та більше дітей. 

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2025 року задоволено позов ОСОБА_2 .

Зменшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , що був визначений судовим наказом Млинівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року у справі №566/1033/20 (провадження №2-н/566/86/20).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зменшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 , що був визначений судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року у справі №359/11019/24 (провадження № 2-н/359/1381/2024).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зміна сімейного та матеріального стану ОСОБА_2 є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його дочки ОСОБА_4 , визначеного судовим наказом Млинівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають право на утримання аліментів у рівному розмірі. На утримання двох дітей присуджуються аліменти у розмірі однієї третини від заробітку (доходу) платника аліментів, тоді як загальний розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить половину заробітку (доходу) їх батька. Натомість, половина заробітку (доходу) платника аліментів присуджується на утримання лише трьох та більше дітей. Ці обставини свідчать також про необхідність зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 , визначеного судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року.

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2025 року частково задоволено заяву представника позивача Вітківської Ю.М. про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 250 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 250 грн.
Відмовлено у задоволенні заяви в частині вимоги про стягнення судових витрат у солідарному порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Рідченко М.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить: 
скасувати частково рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2025 року;
відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів;
скасувати частково додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2025 року;
відмовити у задоволенні заяви представника позивача Вітковської Ю.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 24 вересня 2020 року Млинівським районним судом Рівненської області було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь відповідачки ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Відповідачка ОСОБА_1 як мати належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та матеріального забезпечення своєї дочки, а також виконує всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. ОСОБА_1 постійно слідкує за станом здоров`я дочки, її розвитком, виховує та піклується про неї.
На утримання дочки у місяць необхідна значна сума коштів, що включає в себе харчування, витрати на одяг, канцтовари, книжки, ліки, дозвілля та інше. Тому, вважає, що визначений судовим наказом Млинівського районного суду від 24 вересня 2020 року розмір аліментів є обґрунтованим та достатнім для забезпечення дитини всім необхідним та не може бути зменшеним.
Позивач є особою працездатного віку, на даний час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, тому має можливість забезпечувати своїй дочці належний рівень життя.
У своїй позовній заяві як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що в нього від іншого шлюбу народилась дитина, на утримання якої також стягнуто аліменти, що свідчить про погіршення матеріального стану позивача.
Проте з таким висновком позивача у повній мірі не можливо погодитись.
21 жовтня 2024 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.
Згідно інформації із сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження вказано, що виконавче провадженні відносно позивача ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 відсутнє.
Також до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_2 дійсно несе витрати зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .
Сам факт винесення судом судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 без його фактичного виконання не є доказом погіршення матеріального становища позивача, так як відсутній факт понесення матеріальних витрат на утримання дитини, а є лише способом ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дочки ОСОБА_8 .
Тому відповідачка вважає, що у такий спосіб позивач просто вчиняє дії для того, щоб ухилитись від сплати аліментів на свою дочку ОСОБА_4 .
Вказує, що позивач не довів жодним належним та допустимим доказом факт сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .
Позивач вже вдруге звертається до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, що свідчить про те, що він не полишає спроб у будь-який спосіб обмежити свою дочку у належному фінансовому забезпеченні.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував у повній мірі доводи відповідачки ОСОБА_1 у зв`язку з чим дійшов до хибного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів.
22 липня 2025 року судове засідання було проведено судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , хоча нею було подано до суду клопотання про відкладення розгляду у справі.

Щодо підстав для скасування додаткового рішення, апелянт вказує, що 17 серпня 2025 року апелянтом направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області клопотання про відкладення судового засідання та у зв`язку з тим, що до справи в електронному вигляді не підкріплено жодних документів, які б слугували підставою для призначення судового засідання та винесення у справі додаткового рішення, тому просила слухання справи відкласти та надіслати стороні відповідача документи, які стали підставою для призначення судового засідання у справі для ознайомлення та належної підготовки до судового засідання.
Будь-які заяви представника позивача про стягнення судових витрат у справі з підтверджуючими документами ні відповідачці ОСОБА_1 , ні її представнику не надсилались. Також вказані документи буди відсутні для ознайомлення у підсистемі «Електронний суд».
Проте вказані факти не були взяті судом першої інстанції до уваги, проведено судове засідання без моєї участі та не надано нам можливості взагалі ознайомитись із документами, які нібито подала сторона позивача на підтвердження понесених витрат на правничої допомогу.
У зв`язку з чим вважає, що судом першої інстанції було грубо порушено норми процесуального права та права відповідачки ОСОБА_1 на об`єктивний розгляд справи.
Згідно з позовної заяви позивач не ставив питання про стягнення судових витрат у справі, уточнюючої позовної заяви не подавав, тому вважає, що взагалі відсутні будь-які підстави для стягнення судових витрат справі.
Таким чином, додаткове рішення суду першої інстанції від 18 серпня 2025 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу з відповідачки ОСОБА_1 підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні заяви представника у цій частині.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Вітківської Ю.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій вона просить залишити оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що зміна сімейного стану позивача, а саме: народження дитини під час другого шлюбу, на утримання якої з нього також стягнуто аліменти, вважає таку обставину самостійною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Наявність судового наказу сама по собі є похідною обставиною і свідчить лише про те, що батьки у договірному порядку не врегулювали питання участі в утриманні дитини.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що висловила свою позицію щодо заявлених до неї вимог у суді першої інстанції шляхом подання відповідної письмової заяви.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Вітківська Ю.М. у судовому засіданні просила залишити оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 червня 2026 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Рідченко М.В. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів та програмного забезпечення «ВКЗ». 
При цьому представника відповідачки попереджено про те, що відповідно до частини 5 статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Під час судового засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Рідченко М.В. була у статусі «онлайн», однак не підключилася до відеоконференції, а тому, враховуючи, що представник відповідачки була повідомлена про ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, колегія суддів вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності зв`язку з представником відповідачки з огляду на таке.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо учасники судового процесу не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. 
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасників судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи.
Виходячи з норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, враховуючи, що свої доводи та заперечення щодо оскаржуваного судового рішення відповідачка виклала в апеляційній скарзі, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень, дійшла висновку про таке.
З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2017 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_9 . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 2017 року (а.с. 70).
ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_4 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 2 серпня 2019 року (а.с. 71).
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 13 січня 2021 року (а.с. 72) шлюб між позивачем та ОСОБА_1 був розірваний.
Судовим наказом Млинівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 28 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11, 73).
05 січня 2022 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_11 . Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_11 було присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 5 січня 2022 року (а.с. 15). 
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15 серпня 2024 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 . Ці обставини свідчать про зміну сімейного стану ОСОБА_2 (а.с. 16).
Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 11 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Ця обставина свідчить також про зміну матеріального стану позивача (а.с. 17-18).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно зі статтею статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).
Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У своєму позові про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 посилався на зміну у сторону погіршення його матеріального стану, оскільки у нього змінився сімейний стан: він одружився з ОСОБА_3 та у них народився син, а судовим наказом від 21 жовтня 2024 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанцій правильно застосував статтю 192 СК України та, встановивши, що сімейний стан ОСОБА_2 змінився, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_1 з 1/4 на 1/6 частини.
Апеляційний суд відхиляє довід апеляційної скарги про те, що судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів не пред`явлено до примусового виконання, оскільки зміна сімейного стану визначена сімейним законодавством як самостійна підстава для зміни розміру аліментів.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Щодо додаткового рішення суду.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини 1, 2 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Також апеляційний суд враховує, що заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.
Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина 3 статті 182 ЦПК України).
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.
Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини 1 статті 183 ЦПК України).
Згідно з частиною 2 статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Відповідно до частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що предстанвик ОСОБА_2 - адвокат Вітківська Ю.М. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, проте не додала доказів направлення (надання) іншим учасникам справи копії указаної заяви з додатками (а.с. 131-151).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене, порядок встановлений статтею 183 ЦПК України представником позивача не дотриманий, а тому підстави для задоволення заяви про розподіл та стягнення судових витрат у суду першої інстанції були відсутні.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рідченко М.В. необхідно задовольнити частково, додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2025 року - скасувати, а заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення - повернути без розгляду особі, що її подала.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рідченко Марії Володимирівни задовольнити частково.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - залишити без змін.
Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2025 року скасувати.
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Вітківської Юлії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення - повернути без розгляду особі, що її подала.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 22 червня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська