ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/20668/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.07.2025 року у призначенні їй пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи у Христинівському райпобуткомбінаті Черкаської області з 31.03.1981 року по 01.08.1981 року та період навчання у Калинівському технологічному технікумі з 01.09.1977 року по 28.02.1981 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй пенсію за віком з 7 квітня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 07.04.2025 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії за віком. 19.08.2025 року позивач отримала рішення про відмову у призначені пенсії за віком від 11.07.2025 року. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.07.2025 року про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідачі надіслали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначають, що позивач подала заяву від 03.07.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини 2 статті 26 Закону у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 24 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період трудової діяльності згідно записів трудової книжки від 31.03.1981 НОМЕР_1 з 31.03.1981 по 01.08.1981, оскільки наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про звільнення; період навчання з 01.09.1982 по 13.06.1988 згідно диплому НОМЕР_2 від 30.06.1988, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи згідно записів вищезазначеної трудової книжки (відсутня інформація про денну форму навчання). Також в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; період підприємницької діяльності з 27.07.2023 по теперішній час, оскільки за період ведення підприємницької діяльності в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків. За поданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж становить 21 рік 00 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відповідача вважають, що рішення є правомірним та вмотивованим.
Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із заявою від 03.07.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за результатами розгляду якої 11.07.2025 було прийнято рішення №064150018075 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю 22 роки. Страховий стаж особи становить 21 рік 0 місяців 28 днів. До страхового стажу не зараховано періоди: навчання з 01.09.1982 по 13.06.1988 згідно з дипломом НОМЕР_2 від 30.06.1988, оскільки цей період перетинається з періодами роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 31.03.1981. Необхідно надати уточнюючу довідку про період навчання за денною формою; період роботи з 31.03.1981 по 01.08.1981 згідно з трудовою книжкою, оскільки наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про звільнення; в витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців наявна інформація про державну реєстрацію ведення підприємницької діяльності з 27.07.2023 по теперішній час. За період ведення підприємницької діяльності в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Відповідно до статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).
Частиною 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. 
Відповідно до частини 2-3 статті 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років. 
Згідно статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, окрім того пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою від 03.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за результатами розгляду заяви було прийнято рішення №064150018075 від про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 22 роки. До страхового стажу не зараховано періоди, зокрема: роботи з 31.03.1981 по 01.08.1981 згідно з трудовою книжкою, оскільки наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про звільнення.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач у період з 31.03.1981 по 01.08.1981 працювала в Христинівському райпобуткомбінаті.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Суд вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.
Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу.
Відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058.
Суд звертає увагу, що згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, відповідач в межах своїх повноважень зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу відповідного виду пенсії.
При вирішенні цього питання суд на підставі частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.09.2021 у справі № 300/860/17, відповідно до яких за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже й не може впливати на її особисті права. Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист у частині призначення пенсії за віком.
Таким чином, відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 31.03.1981 по 01.08.1981, оскільки наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про звільнення, є протиправною, адже відповідальність за заповнення трудової книжки несе роботодавець, а не працівник.
Суд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому, на думку суду, його безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи та не вжито всіх заходів для його перевірки.
Стосовно позовної вимоги про зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання у Калинівському технологічному технікумі з 01.09.1977 року по 28.02.1981 року, суд зазначає таке.
Згідно з формою РС-право, номер ПС: 064150018075 період навчання позивача у Калинівському технологічному технікумі з 01.09.1977 року по 23.02.1981 року зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 . 
Суд зазначає, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи у задоволенні позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання у Калинівському технологічному технікумі з 01.09.1977 року по 28.02.1981року слід відмовити.
Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку, що період роботи з 31.03.1981 по 01.08.1981 в Христиновському райпобуткомбінаті Черкаської області протиправно не зарахований відповідачем до страхового стажу позивача, а тому суд вважає, що рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області №064150018075 від 11.07.2025 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Водночас, суд зазначає, що інші періоди, які не були зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача, які зазначені у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №064150018075 від 11.07.2025, не є предметом оскарження у цій справі, оскільки позивач не заявляє відповідних вимог щодо їх включення до страхового стажу та не надає доводів на їх підтвердження. Отже, спір у цій справі обмежується виключно тими періодами страхового стажу, які прямо визначені позивачем у позовній заяві, а інші незараховані періоди не підлягають судовому розгляду в межах цього провадження.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача - ГУ ПФУ в Житомирській області призначити пенсію з 07.04.2025 року, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Вимогами пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Тож дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області.
Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
Як встановлено судом у даній справі, оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято без належного дослідження та врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
При цьому, суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи та обставини, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший за умови, що таких дій не вчинив відповідач.
Зазначене свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення саме про призначення позивачу пенсії за віком.
Таким чином, оскільки відповідачем оскаржуване рішення було прийнято без врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а суд не може перебирати на себе функцію органу Пенсійного фонду України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів, а лише перевіряє відповідність чинному законодавству рішення суб`єкта владних повноважень, яке оскаржується в судовому порядку, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в Христинівському райпобуткомбінаті Черкаської області з 31.03.1981 року по 01.08.1981 року та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії від 03.07.2025, а також прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених ву цьому рішенні.
Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Враховуючи положення ст. 139 КАС України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області суму судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. код ЄДРПОУ 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 10003, код ЄДРПОУ 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області №064150018075 від 11.07.2025 року про відмову у призначені пенсії. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_4 період роботи в Христинівському райпобуткомбінаті Черкаської області з 31.03.1981 року по 01.08.1981 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про призначення їй пенсії від 03.07.2025, а також прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

30.04.26