Справа № 645/1281/21
Провадження № 2/645/807/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань – Хілінського М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 603/4255909 – СК від 10.01.2018 року в розмірі 88089,63 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.01.2018 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (надалі - Позивач) та гр. ОСОБА_1  (надалі також - Відповідач та/або Позичальник) було укладено Заяву-договір на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) № 603/4255909-СК (надалі також – Кредитний договір). Відповідно до умов даного Договору від 10.01.2018 року 603/4255909-СК Позичальнику, зокрема, було оформлено платіжну картку «Кредитка» із встановленим кредитним лімітом 100 000,00 грн. (розмір бажаного кредитного ліміту, згідно заяви-договору – 52308,28 грн.). У відповідності до змісту Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, розміщених на офіційному сайті www.tascombank.com.ua. Підписавши зазначену Заяву-договір від 10.01.2018 року 603/4255909- СК, Позичальник підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просив відкрити поточний рахунок у Гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку: надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку (погоджується відповідним рішенням Банку) згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Крім того, підписанням даної Заяви засвідчив свою пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. У відповідності до викладених вище умов Кредитного договору 603/4255909-СК, строк дії кредитного ліміту за цією Заявою-договором, становить 12 місяців з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк Кредитного ліміту автоматично пролонгується. Відповідно до умов надання та обслуговування Кредитної лінії дострокове повернення заборгованості за Кредитною лінією може відбуватись за власною ініціативою, а також на вимогу Банку у випадках, передбачених договором. Кошти на підставі заяви-договору від 10.01.2018 року №603/4255909-СК Відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб - що підтверджується відповідною Випискою (яка підтверджує як факт отримання коштів Позичальником, так і факти використання останнім даних коштів), отже Позивач, як Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Як наслідок, станом на 27.01.2021 р. заборгованість за заявою-договором від 10.01.2018 року 603/4255909-СК (кредитна заборгованість), становить 88089,63 грн 21 коп., з якої: 49992 грн 14 коп. - основного боргу; 37897 грн 49 коп. - простроченої заборгованості за відсотками; 200 грн 00 коп. - штрафу. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2021 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07.09.2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» кредитну заборгованість кредитну заборгованість за Заявою-договором на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) № 603/4255909-СК, у розмірі 88089,63 (вісімдесят вісім тисяч вісімдесят дев`ять гривень) 63 копійки, яка складається з: 49992,14 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 14 копійок - основного боргу; 37 897 (тридцять сім тисяч вісімсот дев`яносто сім гривень) 49 копійок – заборгованості за відсотками; 200 (двісті гривень) 00 копійок – штрафу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн..
10.11.2025 від представника ОСОБА_2 – адвоката Ладуренко А.О. надійшла заява про перегляд заочного рішення. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 року, з 25 квітня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова змінює свою назву на Немишлянський районний суд міста Харкова. Зміна назви суду не змінює юридичної адреси, підсудності та структури суду.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 26.11.2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Немишлянського (колишня назва Фрунзенський) районного суду міста Харкова від 07.09.2021 по цивільній справі № 645/1281/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07.09.2021 по цивільній справі № 645/1281/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
12.12.2025 від представника ОСОБА_2 – адвоката Ладуренко А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання звертала увагу суду на те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «ТАСКОМБАНК», а наданий стороною позивача витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладення із відповідачем кредитного договору. Так, позивач у своїй позовній заяві посилається на той факт, що між позивачем та відповідачем було укладено Заяву-договір №603/4255909-CК від 10.01.2018р. на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Для підтвердження істотних умов Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та його тарифів, до якого приєднався відповідач, позивачем до позовної заяви було додано Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який доданий до позовної заяви, є саме тією публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК», яка була розміщена на веб сайті Банку www.tascombank.com.ua, та до якої приєдналася відповідач і погодилася з її умовами, підписуючи Заяву-договір №603/4255909-CК, а тому така публічна пропозиція та тарифи банку не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Також представник зазначає, що Заява-договір №603/4255909-CК не містить істотних умов кредитного договору (штраф, пеня, тарифи тощо), такі детальні відомості зазначені у Паспорті споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» та у Договорі про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, проте останній взагалі не містить підпису відповідача, у зв`язку з чим позивач не мав права застосовувати такі умови кредитування та посилатися на них під час розрахунку заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, який доданий до матеріалів справи, позивач при нарахуванні відсотків за період з 01.02.2019р. по 31.12.2020р. застосовує процентну ставку 43.20%, без обґрунтування підстав її застосування. Натомість в паспорті споживчого кредиту Розділ 4 вказані пільгова процентна ставка: 0,00001% та базова процентна ставка: 39,6% відсотків річних. Однак матеріали справи не містять строків застосування пільгової процентної ставки 0,00001% та базової процентної ставка: 39,6%. Також, в матеріалах справи не містяться докази, що пільговий період кредитування завершено та розрахунок заборгованості здійснюється за базовою процентною ставкою. Крім того, у паспорті споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» міститься зауваження, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до: 09.02.2018. До позовної заяви в якості доказу додане Повідомлення – вимога від 29.12.2020 року №31209/70 та копія поштової квитанції про відправлення №0103276054370. Стороною відповідача було перевірено твердження позивача про направлення даної вимоги за трекінгом поштового відправлення №0103276054370 шляхом перевірки на сайті Укрпошти за посиланням https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html. Як вбачається з відомостей сайту Укрпошта, поштове повідомлення за №0103276054370 відсутнє в системі, тому що не було зареєстровано. З огляду на вищезазначене представник відповідача просить врахувати відзив при прийнятті рішення у справі.
22.12.2025 від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якій останній посилається на те, що заперечення відповідача проти позовних вимог є необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного. 10.01.2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву - договір № 603/4255909-CK на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням Кредитного ліміту). Окремо сторонами укладено додаток № 1 Заяви-договору № 603/4255909-CK на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням Кредитного ліміту), який також додано до позовної заяви, а саме умови надання та обслуговування кредитної лінії за кредитним продуктом «Кредитна картка «Велика п`ятірка» в рамках пакету послуг «Кредитка». Відповідно до цього додатку сторони погодили всі умови кредитування, а саме ліміт кредиту, відсотки за користування кредитним коштами та строк кредитування. Стосовно суми кредиту слід зазначити окремо, що кредитування відбулось, відповідно до умов кредитного договору, у вигляді кредитної лінії, тобто зі встановленням відповідного ліміту – 100 тис. грн. з багаторазовим використанням позичальником кредитних коштів в рамках цього встановленого ліміту. Відтак при такому способі кредитування відсутній зафіксований розмір наданого кредиту. Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2019 року у справі №526/405/13 зазначено, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Окрім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17, постанова Верховного Суду від 02.08.2023 р. по справі № 607/16519/21) часткове виконання договору з боку відповідача виключає визначення договору як неукладеного та свідчить про погодження сторонами умов договору. Відповідач активно користувався кредитними коштами, що підтверджується, як виписками по рахункам так і розрахунком заборгованості, в тому числі сплачував частково заборгованість за кредитом та відсотками, за відсотками сплачено загалом 23 887,47 грн. Щодо начебто не направлення повідомлення-вимоги про необхідність повернення кредитних коштів, та відсутність інформації про це відправлення на сайті Укрпошти, то зазначені твердження не відповідають дійсності та матеріалам справи. Позивачем до позовної заяви додано копію повідомлення-вимоги від 29.12.2020 р. надіслану на адресу відповідача про необхідність дострокового повернення кредитних коштів з відповідними доказами його направлення, а саме описом вкладення в цінний лист з відміткою відділення поштового зв`язку, накладна № 0103276854370 та фіскальний чек, що підтверджує оплату зазначеного відправлення. Конверт з зазначеним відправленням до позивача не повертався, отже відповідач отримав зазначене повідомлення-вимогу. Окрім того, твердження відповідача про те, що інформація про трек-номер 0103276854370 відсутні в системі АТ «Укрпошти», отже позивач начебто взагалі не направляв досудову вимогу-претензію є безпідставними, оскільки відповідно до п. 121-124 Правил надання послуг поштового зв`язку в редакції чинної на дату направлення досудової вимоги інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом 6 місяців, в зв`язку з чим і відсутня інформація про відправлення № 0103276854370, оскільки з дня його направлення минуло вже 5 років. Зазначене також підтверджується листом АТ «Укрпошта». Правила, щодо зберігання інформації щодо відправлень протягом 6 місяців діють і на цей час.
27.01.2026 року від представника ОСОБА_2 – адвоката Ладуренко А.О. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання зазначала, що позивач отримав відзив 11.12.2025р. у електронному кабінеті підсистеми Електронний суд ЄСІТС, а отже, з наступного дня почав свій перебіг процесуальний строк для подання відповіді на відзив, який закінчується 16.12.2025 року. 20.12.2025 року (з пропущенням процесуального строку) представником позивача засобами підсистеми Електронний суд ЄСІТС було подано відповідь на відзив. Натомість з клопотанням про продовження (поновлення) процесуального строку сторона позивача не зверталась, у зв`язку з чим відповідь на відзив не може бути розглянута судом, а позиція, викладена у ньому, врахована під час ухвалення рішення. Крім того, у позовній заяві зазначено, що 10.01.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Заяву - договір № 603/4255909-CK на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням Кредитного ліміту). На підставі вказаної заяви за твердженнями позивача начебто було встановлено кредитний ліміт на карту відповідача у сумі – 100 000 грн. Натомість жодного належного, достатнього та допустимого доказу про встановлення кредитного ліміту у такому розмірі та на умовах, визначених у Заяві – договору №603/4255909-CK, позивачем не надано. В матеріалах справи міститься повідомлення-вимога від 29.12.2020 №31209/70, відповідно до якої позивач вказує, що відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000,00 гривень, що повністю суперечить позовній заяві, у якій позивачем зазначено суму наданого кредиту у розмірі - 100 000,00 грн. Таким чином, стороною позивача не надано достовірних, належних та допустимих доказів про конкретну суму, яку начебто було видано у якості кредитних коштів за Заявою - договором №603/4255909-CK від 10.01.2018 року. З банківських виписок, доданих позивачем до позовної заяви, неможливо зробити висновків про надання відповідачу кредитних грошових коштів. В матеріалах справи міститься банківська виписка по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_1 , з якої вбачаються здійснені банківські операції. Натомість з даної виписки неможливо встановити, яку суму грошових коштів було начебто надано відповідачу в кредит, жодної суми у розмірі 100 000 грн. в даній виписці взагалі не відображається. Серед інших доказів начебто надання кредитних коштів відповідачу зазначена заява на безготівкове перерахування коштів від 10.01.2018 року. Натомість з даної заяви можна встановити лише той факт, що Відповідачем подано заяву на безготівковий перерахунок коштів у сумі 50 000,00 грн. на інший банківський рахунок. Розрахунок заборгованості, який вказаний в позовній заяві, не може бути належним та допустим доказом існування заборгованості відповідача, оскільки такий розрахунок є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. З огляду на вищезазначене представник відповідача просить врахувати додаткові пояснення при прийнятті рішення у справі.
03.02.2026 від представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Наваренка В.Г. надійшла заява про залучення до участі в судовому засіданні правонаступника позивача. 
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 24.02.2026 року клопотання представника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» Назаренко В.Г. про залучення до участі у справі правонаступника по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задоволено. Залучено правонаступника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до участі у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Євдотьєв А.О. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 04.03.2026 року, якою представник позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а також просить розглядати справу за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Ладуренко А.О. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 10.01.2018 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 603/4255909-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту (а.с. 10). 
Згідно з умовами заяви-договору, підписавши Договір позичальник акцептувала Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на вебсайті банку www.tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналася до умов Договору, погодилася з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що їй надаються у зв`язку із обраним Пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до Договору шляхом підписання цієї Заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного нею Пакету послуг та кредитного продукту. Крім того, підписавши зазначену Заяву-договір № 603/4255909-СК від 10.01.2018, позичальник підтвердила достовірність відомостей, відображених в Заяві-договорі, підтвердила факт ознайомлення, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку та надала свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Заява-договір є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку у гривні № НОМЕР_2 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. 
Також до суду надано Додаток 1 до Заяви – договору № 603/4255909-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту) від 10.01.2018 (а.с. 11). В даному додатку зазначені Умови надання та обслуговування Кредитної лінії за кредитним продуктом «Кредитна картка «Велика п`ятірка» в рамках пакету послуг «Кредитка». Так, строк дії кредитного ліміту становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується на такий же строк. Мінімальний розмір кредитного ліміту становить 1000 грн, а максимальна сума кредитного ліміту становить 100 000 грн. Процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду становить 0,0001%, процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період становить 39,6%. 
Крім того до суду надано Заяву-анкету на оформлення банківських продуктів, яка підписана відповідачкою 05.01.2018 року, відповідно до якої зазначено Назва продукту «Велика п`ятірка», Строк кредиту 12, Бажана сума кредиту 52308,28 (а.с. 12). 
Також, до позову банком долучено Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб; Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка») Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування; Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», які не підписані відповідачем (а.с. 14, 15-17, 18-19).
Згідно з наданою банком випискою вбачається рух коштів по особовому рахунку з 10.01.2018 по 05.02.2021 (а.с. 22-23).
29.12.2020 банк направив відповідачу повідомлення-вимогу №31209/70 про дострокове повернення кредиту, в якій зазначено, що заборгованість по кредиту на 27.11.2020 р. становить: 18816,62 грн. – основного боргу; 3363,39 грн. – строкової заборгованості за відсотками; 31175,52 грн. – простроченого боргу; 32468,83 грн. простроченої заборгованості за процентами; 1100 грн. – пені; 0,00 грн – простроченої комісії; 0,00 грн. – строкової комісії (а.с. 20).
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №603/4255909-СК від 10.01.2018, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , розмір заборгованості складає 88089,63 грн, з яких: 49992,14 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 37897,49 грн - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена); 200,00 грн – штраф за період з 26.01.2020 по 26.01.2021 (а.с. 8-9).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Договірні правовідносини, що виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг регулюються Законом України від 12 травня1991року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.
У постанові Великої палати ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка є релевантною стосовно порядку укладання договору кредиту було зазначено наступну правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг: «З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником».
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2ст. 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У Заяві-договорі від 10.01.2018 ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, однак сума кредитного ліміту, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена (а.с. 10).
В Додатку 1 до Заяви – договору № 603/4255909-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту) від 10.01.2018 зазначені Умови надання та обслуговування Кредитної лінії за кредитним продуктом «Кредитна картка «Велика п`ятірка» в рамках пакету послуг «Кредитка». Так, строк дії кредитного ліміту становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується на такий же строк. Мінімальний розмір кредитного ліміту становить 1000 грн, а максимальна сума кредитного ліміту становить 100 000 грн. Процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду становить 0,0001%, процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період становить 39,6%. В даній заяві не зазначено яку саме суму кредитних коштів отримала відповідачка, на який саме рахунок позивач надав кошти відповідачу, не зазначено строк дії пільгового періоду для нарахування процентів та строк настання дії процентної ставки за користування лімітом кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період (а.с. 11).
При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості, позивач при нарахуванні відсотків за період з 10.01.2018 по 31.01.2019 застосовує процентну ставку 39,60 %, а за період з 01.02.2019 по 31.12.2020 застосовує процентну ставку 43.20%, без обґрунтування підстав її застосування (а.с. 8-9).
Наданий позивачем розрахунок заборгованості без його узгодження з іншою стороною є одностороннім документом, у справі відсутні докази, що цей розрахунок ґрунтується на реальних банківських операціях відповідача.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
За відсутності доказів про розмір наданого кредиту суд позбавлений законної можливості зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом позивача та не був погоджений з відповідачем.
Надані позивачем на підтвердження позовних вимог Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб; Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка») Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування; Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», не підписані відповідачкою, проте передбачають умови щодо пільгового періоду користування коштами, сплату відсотків, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Наданий позивачем примірник публічної пропозиції та інформації належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.
Надані позивачем публічна пропозиція та інформація з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку із недоведеністю.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та покладається на позивача у зв`язку із відмовою у позові.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 515, 516, 530, 617, 628, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено 08.05.2026 року.
Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», юридична адреса 03035, м. Київ, вул. Солом`янська площа, 2, ЄДРПОУ 40340222;
відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Е.Є. Сілантьєва