РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 621/2251/25
Провадження 2/621/334/26
08 червня 2026 року        м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючий – суддя В. Філіп`єва,
за участю секретаря судового засідання А. Дроздової,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , представник - адвокат О. Гетьман,
відповідач – ОСОБА_2 , представник - адвокат Н. Ковальова,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області,
про визначення місця проживання дитини,
ВСТАНОВИВ:
І.Рух справи.
17.07.2025 року позивачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_5 , про визначення місця проживання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області, в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю – позивачкою ОСОБА_7 , та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. 
Протоколом автоматизованого розподілу справи для розгляду справи визначено суддю І. Вельможну.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.07.2025 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням її учасників про дату, час і місце його проведення.
14.08.2025 року представником відповідача ОСОБА_5 - адвокатом Н. Ковальовою до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву з викладом заперечень проти позову в якому представник просить суд відмовити в задоволенні позову позивачці в повному обсязі.
25.09.2025 року представником позивачки подано до суду письмові пояснення по справі (а. с. 67 - 69).
В зв`язку з тривалою хворобою головуючого судді, на підставі розпорядження керівника апарату Зміївського районного суду Харківської області № 02-06/158 від 13.10.2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено для розгляду справи суддю В. Філіп`єву.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`євої від 18.11.2025 року позовну заяву прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання.
01.12.2025 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, з повідомленням її учасників про дату, час і місце його проведення.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник позивачки ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ) - адвокат О. Гетьман подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Н. Ковальова у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити без її участі та без участі відповідача.
Представник третьої особи Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області - Н.Міндарь подала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІ. Позиції сторін
В обґрунтування позову зазначено, що 08.07.2021 року позивачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ) уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_9 , зареєстрований Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через деякий час після народження дитини відносини подружжя погіршилися, раптово почали виникати різні конфліктні ситуації, внаслідок чого було прийнято рішення щодо проживання окремо один від одного. З січня 2025 року позивачка разом з малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , деякий час винаймала житло за адресою: АДРЕСА_1 , але згодом разом з дитиною переїхали мешкати за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 . Квартира належить на праві власності матері позивачки - ОСОБА_11 , яка також мешкає разом з позивачкою та малолітнім сином, періодично допомагає у догляді за сином (онуком), оскільки батько дитини фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків. Наразі відносини подружжя зійшли нанівець, сторони взагалі припинили будь-яке спілкування, відповідача зовсім не цікавить життя та здоров?я спільної дитини, він не бажає брати участь у вихованні та утриманні сина, дитину не відвідує, фінансової допомоги не надає. 18.02.2025 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області у справі № 341/287/25 видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітньому ОСОБА_12 на теперішній час майже два з половиною роки, однак його місце проживання ніде не зареєстровано, оскільки відповідач не надає своєї згоди на реєстрацію місця проживання дитини. Оскільки спроби вирішити з відповідачем питання щодо визначення місця проживання сина у позасудовому порядку (з метою отримання його згоди на реєстрацію місця проживання спільної дитини), не дали результатів, позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю – позивачкою ОСОБА_13 (в шлюбі – ОСОБА_8 ) (а. с. 1 - 6).
Відповідач не погодився з пред`явленим позовом та просив відмовити у його задоволенні.
В обґрунтування позиції представником відповідача зазначено, що підставою для подання позову до суду позивачка зазначає необхідність у визначенні місця проживання дитини з нею, для можливості здійснення реєстрації місця проживання дитини, так як відповідач (батько) не дає своєї згоди. Спільна дитина дійсно проживає разом із матір`ю, а батько (учасник бойових дій) наразі проживає за кордоном. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Більш того, за домовленістю сторін визначено порядок та графік спілкування відповідача з дитиною, а саме шляхом відеозв`язку щовівторка та щочетверга о 18.00 год. за київським часом, щонеділі о першій половині дня (час визначається сторонами щоразу за домовленістю). Відтак, сторони дійшли домовленості щодо проживання сина саме з позивачкою. Відповідач постійно спілкується як з позивачкою, так і з самою дитиною, сплачує щомісячно кошти на утримання дитини, додатково придбає потрібні дитині речі, продукти тощо. Жодного разу позивачкою не піднімалось питання щодо наявності перепон в реєстрації місця проживання дитини та необхідності згоди відповідача на це, що на сьогоднішній момент можна зробити дистанційно через застосунок "Дія". Наданої до суду вимоги від позивачки про це відповідач не отримував, так як проживає за кордоном, про що позивачці достеменно відомо. Зазначене спростовує твердження позивачки про відсутність згоди сторін щодо місця проживання дитини та самоусунення відповідача від виконання ним батьківських обов`язків. Вказані обставини свідчать про те, що сторони між собою дійшли згоди відносно того, з ким із них буде проживати малолітня дитина та визначили добровільно порядок та графік спілкування, а тому задоволення матеріально-правової вимоги позивача у такій ситуації є недоцільним та таким, що не призведе до виникнення бажаних позивачем наслідків, оскільки такі вже досягнуті сторонами з урахуванням їх домовленості між собою (а. с. 27 - 33).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та письмові докази, додані на їх підтвердження.
Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до матеріалів справи, суд встановив наступне:
08 липня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_14 уклали шлюб, зареєстрований Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 105 від 08.07.2021 року. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на " ОСОБА_8 ", що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 08.07.2021 року (а. с. 11).
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.02.2023 року, актовий запис № 263 від 14.02.2023 року (а. с. 12).
Згідно відомостей з Витягу з реєстру Слобожанської територіальної громади № 2025/009650008 від 16.07.2025 року, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 08.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 13).
Згідно інформації, наданої Відділом ЦНАП Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області (№ 01-21/1351 від 28.07.2025 року) відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 20).
Таким чином, сторони мають різні зареєстровані місця проживання.
Згідно відмітки паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній проживає за межами території України (а. с. 39 - 41).
Судовим наказом Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2025 року по справі № 341/287/25, з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15 - 15 зворот).
10.07.2025 року позивачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ), засобами поштового зв`язку надіслала на адресу відповідача ОСОБА_5 лист, щодо місця проживання (перебування) спільної дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке за жодною адресою не зареєстровано, що суперечить вимогам чинного законодавства. З метою реєстрації місця проживання спільної дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просила у найкоротший строк, але не пізніше 16.07.2025 прибути особисто, до м. Слобожанське Чугуївського району для належної реєстрації місця проживання сина, або надати згоду, засвідчену нотаріально в установленому законодавством порядку. (а. с. 70, 70 зворот).
Відповіді відповідача на вказану пропозицію чи копію нотаріально засвідченої згоди відповідача на реєстрацію місця проживання дитини матеріали справи не містять.
Згідно Свідоцтва про шлюб, виданого 06.02.2026 року Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 06.02.2026 року ОСОБА_17 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на " ОСОБА_18 ". Зазначене підтверджується паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 (а. с. 114 - 116).
Згідно висновку № 03-03/2393 від 15.08.2025 року, Службою у справах дітей Слобожанської міської ради було вивчено факти, які стосуються справи та встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 31.07.2025 Службою було здійснено обстеження умов проживання сім?ї ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , про що складений відповідний акт. Результат обстеження: умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, є побутова техніка та меблі. У дитини є окрема кімната, місце для гри та відпочинку. Дитина охайна, спокійна, проявляла зацікавленість. Відносини в родині побудовані на довірі. Зі слів матері ОСОБА_7 , іноді вона разом з дитиною ОСОБА_10 , перебувають за іншою адресою: АДРЕСА_4 , де раніше вони проживали разом з батьком ОСОБА_2 (квартира належить бабусі ОСОБА_20 , повідомила про те, що батько, ОСОБА_2 на даний час перебуває за кордоном, та надала номер телефону для спілкування. 05.08.2025 року спеціалістом Служби був здійснений дзвінок до ОСОБА_2 , який повідомив про те, що тільки нещодавно дізнався про те, що ОСОБА_21 звернулася з позовом до суду про визначення місця проживання спільної дитини ОСОБА_22 разом з нею. Батько переживає за долю дитини, та хоче щоби дитина була в безпеці, декілька разів запрошував дружину разом з сином до себе в м. Лондон. Щодо заперечення зареєструвати дитину за адресою реєстрації матері, ОСОБА_2 повідомив, що бажає, щоб син був зареєстрований за іншою адресою, де вони проживали разом. Відповідно до висновку оцінки потреб сім?ї від 31.07.2025 № 225-25, наданого КУ «Центр надання соціальних послуг» Слобожанської міської ради стало відомо, про те, що ОСОБА_7 разом зі своєю дитиною, ОСОБА_6 , проживає у 3-х кімнатній квартирі, власницею якої є бабуся (мати ОСОБА_21 ) за адресою: АДРЕСА_2 . При відвідуванні родини, ОСОБА_22 виглядав здоровим та охайним, при спілкуванні з фахівцем проявляв інтерес, усміхався, вимовляв деякі окремі слова. Хлопчик розвинутий, згідно свого віку, наявні розвиваючи книжечки, ігри, іграшки, знає деякі літери, любить малювати. Чотири рази на тиждень відвідує розвиваючий центр «Щаслива дитина». Хлопчик має батька, який з ним не проживає, знаходиться поза межами країни в ОСОБА_23 (інформація зі слів матері дитини). Відносини між матір?ю ОСОБА_24 та батьком ОСОБА_2 не склалися, в січні 2025 року ОСОБА_21 з позовом до суду розпочала процес розірвання шлюбу (слухання відбудеться 07.08.2025). Батько підтримує відносини з дитиною по відеозв`язку, зі слів жінки допомагає матеріально - 2000-3000 грн. щомісяця. Батьківські обов?язки матір?ю виконуються на належному рівні, в повному обсязі. Базові потреби дитини в їжі, одязі, гігієни, розвитку задовольняються належним чином. В квартирі наявний якісний ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка. Створені всі умови для утримання дитини на належному рівні. Відповідно до висновку оцінки потреб особи від 31.07.2025 № 224-25, наданого КУ «Центр надання соціальних послуг» Слобожанської міської ради за адресою реєстрації батька, ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , інформація відсутня, відповідно до наданої інформації від близької родички (рідна тітка ОСОБА_2 ) ОСОБА_25 стало відомо, що ОСОБА_2 разом зі своєю матір?ю ОСОБА_26 фактично мешкають за кордоном (м. Лондон). Питання про доцільність визначення місця проживання дитини, ОСОБА_6 разом з матір?ю, ОСОБА_7 , було розглянуто 14.08.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Слобожанської міської ради (протокол № 12). Враховуючи викладене, керуючись статтями 140, 146 Конституції України, статтею 161 Сімейного кодексу України, статтею 29 Цивільного кодексу України, ст. 34, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 5 Закону України «Про охорону дитинства», пунктом 72 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2008 року (із змінами і доповненнями), беручи до уваги ухвалу Зміївського районного суду від 30.07.2025 № справи 621/2251/25 про визначення місця проживання дитини, керуючись інтересами дитини, вирішено надати суду висновок орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір?ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 62 - 63).

ІV. Норми права, що підлягають застосуванню та мотиви суду.
Дослідивши повно і всебічно матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
1) стосовно твердження представника відповідача щодо відсутності предмета спору та закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 статті 255 ЦПК України:
Предмет спору – це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально- правова вимога позивача до відповідача.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.
Позивачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ) звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання їх спільної з відповідачем ОСОБА_9 малолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши, що місце проживання дитини є предметом постійних суперечок між нею та відповідачем, що тягне за собою неможливість реєстрації місця проживання спільної дитини відповідно до діючих норм законодавства. Позивачка та її представник не відмовились від позову, наполягали на його задоволенні, вказавши, що невизначеність місця проживання дитини з позивачкою, враховуючи різні зареєстровані місця проживання сторін та рівність прав обох батьків щодо дитини, може в подальшому привести до конфліктних ситуацій.
Факт визнання відповідачем тих обставин, що малолітній син фактично проживає разом із матір`ю, а відповідач перебуває поза межами території України не свідчить про відсутність спору між сторонами, не є перешкодою для розгляду по суті заявлених позовних вимог. 
Наявість заперечень відповідача проти задоволення позову також свідчить про існування спору між сторонами, а отже підстави для закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору – відсутні.
2) Щодо спірних правовідносин по суті позовних вимог:
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, згідно частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
За змістом статті 1 Сімейного кодексу України, завданням Сімейного кодексу, крім іншого, є регулювання сімейних відносин з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Відповідно до ч. 5 статті 5 Сімейного кодексу України, ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначені статтею 7 Сімейного кодексу України, згідно яких сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно частини 4 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Статтею 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".
Вирішуючи питання визначення місця проживання дитини у цій справі, суд враховує, що на даний час малолітньому ОСОБА_12 лише 3 (три) повних роки, дитина більшу частину свого життя проживає з матір`ю - позивачкою по справі.
Відповідач вказаних обставин не оспорював та не висловлював заперечень щодо фактичного місця проживання дитини разом із матір`ю. При цьому, відповідач також не вказував, що позивачкою створюються будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною, натомість підтвердив те, що між ним та позивачкою досягнуто домовленості щодо спілкування з дитиною, а отже визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю жодним чином не вплине і не звузить обсяг його батьківських прав.
Слобожанською міською радою Чугуївського району Харківської області, як органом опіки та піклування, складено висновок (№ 03-03/2393 від 15.08.2025 року), щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Обставин, які б суперечили вказаному висновку, під час судового розгляду не встановлено.
За таких обставин, керуючись найкращими інтересами дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість визначення постійного місця проживання дитини з разом з матір`ю.
Проживання батька (відповідача) окремо від дитини не впливає на обсяг його прав щодо дитини (частина 2 стаття 141 Сімейного кодексу України), в зв`язку з чим суд звертає увагу сторін на положення статті 157 Сімейного кодексу України, згідно якої, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У зв`язку із задоволенням позову суд, відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 83, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .
Третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Миру, буд. 7, м. Слобожанське, Чугуївський район, Харківська область, 63460.

Суддя В. Філіп`єва