П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10167/25	

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,
повний текст судового рішення
складено 19.01.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання виключити з військового обліку, -

В С Т А Н О В И В:
22.09.2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повторного взяття на військовий облік військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку військовозобов`язаних та внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він 08.10.1990 був виключений з військового обліку за станом здоров`я відповідно до висновку ВЛК, яким була встановлена непридатність до військової служби за графою І, статтею 96 «а» (відповідно до наказу МО СРСР №260).
Позивач вказував, що через мобільний додаток «Резерв+» дізнався що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звертав увагу на те, що відповідач має усі необхідні дані, в тому числі інформацію про стан здоров`я, адресу, номер телефону, але протиправно повторно взяв його на військовий облік.
Також позивач зазначав, що він звернувся до відповідача із заявою про виключення його з військового обліку (звернення від 21.05.2020, 21.06.2022, 24.07.2025), але відповідач у своїх відповідях посилався на законність повторного взяття на військовий облік. Такі відповіді позивач вважав формальними, такими, що не містять посилання на конкретні норми закону які дозволяють повторне взяття на військовий облік особи, виключеної за висновками ВЛК. Зазначав позивач і про те, що ним була направлена скарга до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.07.2025, але отримав відповідь від 18.08.2025 про відсутність правових підстав для внесення відомостей до реєстру щодо виключення позивача з військового обліку за станом здоров`я.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки не надав належної оцінки письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи та безпосередньо підтверджують наявність правові підстави для задоволення позовних вимог 
Апелянт звертає увагу на те, що з його військового квитка вбачається, що рішенням військово-лікарської комісії він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що зафіксовано у відповідному розділі квитка з посиланням на наказ MO СРСР №260 та статтю розкладу хвороб. Вказані відомості засвідчені підписом та печаткою уповноваженої посадової особи. Крім того, у письмовій відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 прямо зазначено, що за результатами військово-лікарської комісії позивач був визнаний непридатним до проходження військової служби, що підтверджує факт прийняття відповідного рішення компетентним органом.
Наведені обставини, на думку апелянта, підтверджують факт визнання його непридатним до військової служби та факт виключення його з військового обліку.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції фактично ототожнив наявність запису про перебування на військовому обліку з наявністю законних підстав для такого обліку, не перевіривши правомірність внесення відповідного запису після виключення позивача з військового обліку. Водночас наявність облікового запису не є юридичним фактом, який сам по собі породжує або відновлює обов`язок перебування на військовому обліку, якщо існує чинне рішення про визнання особи непридатною до військової служби з виключенням з обліку.
На думку апелянта, судом першої інстанції не було встановлено на підставі якого рішення уповноваженого органу було скасовано наслідки визнання його непридатним, у який спосіб і на підставі якої норми закону було відновлено його статус військовозобов`язаного та чи приймалося будь-яке нове рішення військово-лікарської комісії.
За наявності чинного рішення про визнання апелянта непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, підтвердженого військовим квитком та письмовою відповіддю ТЦК, на думку апелянта, відсутні правові підстави для повторного взяття позивача на військовий облік.
Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову у задоволенні позову, послався на те, що у військовому квитку наявна відмітка про постановку позивача на військовий облік. Водночас суд не врахував, що така відмітка має виключно обліковий характер і була внесена без прийняття нового рішення військово-лікарської комісії, яке б змінювало раніше встановлений статус позивача. Наявність у військовому квитку запису про непридатність до військової служби свідчить про чинне рішення ВЛК, а тому сама по собі відмітка про взяття на облік не може розцінюватися як належна правова підстава для перебування особи на військовому обліку.
Наявність, на думку апелянта, у військовому квитку запису про непридатність до військової служби свідчить про прийняття відповідного рішення військово-лікарською комісією. За наявності суперечливих облікових відміток, зокрема штампа про взяття на військовий облік, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести законність зміни військово-облікового статусу особи та привести дані обліку у відповідність до наявних документів, що узгоджується з висновками суду у справі Кіровоградського окружного адміністративного суду №340/668/25.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копія військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 22.04.1992 містить такі записи:
- розділ VIII «Прием на учет и снятие с учета» - в графе «принят на учет» - прият на учет Ленинским РВК г. Николаева 22.04.1992; графа «снят с учета» не заповнена;
- розділ ІХ «Отметки об освобождении от воинской обязанности» - « 08.10.1990 врачебной комисией при Ленинском райвоенкомате Николаевской области признан негодным к военной службе с исключением с учета по гр. І ст. 96а расписания болезней, объявленого приказом МО СССР №260 от 1987 и исключен с воинского учета». 
Роздруківка військово-облікового документу позивача з електронної системи «Резерв+», станом на 27.07.2020, містить, окрім іншого, наступну інформацію:
- категорія обліку – військовозобов`язаний;
- відстрочка – до завершення мобілізації;
- тип відстрочки – п.2 ч. 1 ст. 23;
- перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- відповідно до постанови ВЛК від 08.10.1990 непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час;
- третя група інвалідності внаслідок інвалідності з дитинства
- звання – солдат.
Листом від 27.06.2025 за вих №14/7249 відповідач на заяву позивача від 21.06.2025, повідомив позивача про те, що відповідно до інформації, яка міститься у його військовому квитки, 08.10.1990 за результатом військово-лікарської комісії його було визнано не придатним до проходження військової служби за гр. І ст. 96а наказу МОУ №260 від 1987 року. Разом з тим, відповідно до відмітки у військовому квитку, на ст. 26 розділу VIII, повивач був взятий на військовий облік військовозобов`язаних 22.04.1992 у ІНФОРМАЦІЯ_6 та з того часу перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також, вказано, що враховуючи вище викладене, у ІНФОРМАЦІЯ_8 не має жодних правових підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації стосовно виключення позивача з військового обліку після взяття позивача на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_9 22.04.1992. Разом з тим, позивачу запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою направлення позивача на військово-лікарську комісію для встановлення ступеню придатності до проходження військової служби.
Лист відповідача від 30.07.2025 за вих №4/8424, наданий позивачу на його заяву від 24.07.2025, за змістом аналогічний листу відповідача від 27.06.2025
Листом від 18.08.2025 за вих №8/2/2/7046 ІНФОРМАЦІЯ_10 , на скаргу позивача від 18.07.2025 щодо можливих неправомірних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 , повідомив позивача про те, що відповідно до пункту 19 глави II Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР, затвердженого наказом МО СРСР вiд 09.09.87 №260, після закінчення медичного огляду кожен лікар записує до облікової картки призовника діагноз, висновок про придатність(тимчасову або повну) до дійсної військової служби за видами ЗС СРСР та родами військ відповідно до Таблиці ступенів обмеження (Додаток №4 до цього Положення) та ступінь обмеження, дату медичного огляду та підписує його із зазначенням ініціалів та прізвища. На призовників, які мають захворювання, фізичні недоліки, наслідки травм, що обмежують можливість призначення за видами ЗС СРСР та родами військ, крім того, оформлюється висновок лікаря (Додаток №14 до цього Положення).
В листі від 18.08.2025 також вказано, що відповідно до інформації, яка міститься у військовому квитку позивача, 08.10.1990 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за графою І статті 96а розкладу хвороб, затвердженого наказом МО СРС від 09.09.1987 №260. Але документи, які б підтверджували непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку відсутні в ІНФОРМАЦІЯ_7 .
З посиланням на приписи пункту 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», позивача повідомлено про відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_8 правових підстав для внесення відомостей до Реєстру щодо виключення позивача з військового обліку за стоном здоров`я без підтверджуючих документів
Щодо взяття позивача на військовий облік, в листі від 18.08.2025 за вих №8/2/2/7046 , позивача повідомлено про те, що відповідно до інформації, яка зберігається в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, 24.04.1994 позивача було передано з військового обліку призовників на військовий облік військовозобов`язаних.
З урахуванням наведеного, позивачу запропоновано звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою проходження медичного огляду ВЛК та підтвердження непридатності до військової служби або прибути до районного ТЦК та СП за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних і проходження медичного огляду ВЛК.
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був взятий на військовий облік як військовозобов`язаний 22.04.1992, у спірних правовідносинах відсутній факт повторного взяття на військовий облік як військовозобов`язаного, як і відсутні докази наявності правових підстав для внесення відповідачем інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача, як військовозобов`язаного, з військового обліку.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд зазначає таке.
Предметом спору в цій справі є протиправні, на думку позивача, дії відповідача, про які він дізнався з листа відповідача від 27.06.2025, щодо повторного взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних, та обов`язок відповідача виключити позивача з військового обліку як військовозобов`язаного і внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Апеляційний суд зазначає, що апелянт, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був взятий на військовий облік як військовозобов`язаний 22.04.1992, що підтверджено відповідною відміткою у військкому квитку апелянта. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що військовий квиток виданий 22.04.1992, а та містить запис про те, що рішенням ВЛК від 08.10.1990 апелянт визнаний непридатним до військової служби.
Постановою Верховної Ради України №1427-ХІІ від 24 серпня 1991 року була проголошена незалежність України.
Також, 12.09.1991 постановою Верховної Ради України №1545-ХІІ було встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ був прийнятий 26.03.1992 та набрав чинності з 12.05.1992.
Отже, апелянт був взятий на військовий облік як військовозобов`язаний, після закінчення строку перебування на військовому обліку як призовник, відповідно до Закону СРСР від 12.10.1967 «Про загальновійськовий обов`язок», який був чинним в частині що не суперечать Конституції і законам України.
Доказів взяття апелянта на військовий облік як військовозобов`язаного «повторно», як зазначає апелянт, матеріали справи не містять. Внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо військового обліку не є тотожнім поняттю «взяття на військовий облік».
Визнання апелянта 08.10.1990 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, та взяття апелянта на військовий облік як військовозобов`язаного 22.04.1992 відбулось за нормами законодавства СРСР.
Проте з 12.05.1992 правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 26.03.1992 №2232-ХІІ (надалі Закон №2232-ХІІ в редакції чинній станом на 27.06.2025 – коли позивач дізнався про порушення своїх прав через неможливість відповідача вирішити позитивно порушене позивачем питання щодо виключення його з військового обліку).
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
В первинній редакції статті 36 Закону №2232-ХІІ, зокрема пункт а) ч. 4, передбачав зняття з військового обліку громадян, визнаних ВЛК до військової служби із зняттям з військового обліку. 
Отже, рішенням ВЛК про визнання «непридатними до військової служби із зняттям з військового обліку» не є рішенням про зняття з військового обліку. Так само як і «визнання непридатним до військової служби» не є рішенням «про виключенню з військового обліку».
Колегія суддів звертає увагу на те, що частина 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ визначала і продовжує визначати лише підстави для виключення військовозобов`язаного з військового обліку, а безпосереднє рішення про виключення військовозобов`язаного з військового обліку з підстав, передбачених цієї статтею, приймають районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, на обліку яких перебуває такий військовозобов`язаний, шляхом прийняття керівником (начальником) такого ТЦК та СП відповідного наказу, з подальшим внесенням запису про виключення з військового обліку до військового-облікового документу. 
Саме такий порядок прийняття рішення про виключення військовозобов`язаного з військового обліку вбачається з положень Порядку організації та ведення військового обліку, в редакціях, які були чинними на протязі дії спірних правовідносин, а також з положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міноборони України від 26.05.2014 №333, та Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міноборони України від 15.09.2022 №280, якими визначені повноваження керівників (начальників) ТЦК та СП приймати відповідні рішення у формі наказів.
Апелянт стверджу, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що він був виключений з військового обліку у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я відповідно до рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 08.10.1990 про що міститься відповідна відмітка у військово-обліковому документі.
Згідно підпункту 12 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX (надалі- Закон №3633-IX), військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Відповідно до п.2 Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. №559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» (надалі – Порядок №559) в редакції на час звернення позивача із заявою від 21.06.2025, військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.
Порядок №559 містить, зокрема, такі положення, які підлягають врахуванню в межах даного спору:
п.1 - Військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа»;
п.3 - Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
п.4 - У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Колегія суддів звертає увагу на те, що військовий квиток апелянта містить лише інформацію про прийняття військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_12 рішення про визнання позивача непридатним до військової служби за станом здоров`я із зняттям з військового обліку, але не містить інформації про прийняття керівником (начальником) цього РВК рішення про виключення позивача з військового обліку на підставі зазначеного рішення військово-лікарської комісії.
Отже, твердження апелянта про те, що він був виключений з військового обліку за станом здоров`я на підставі рішення військово-лікарської ІНФОРМАЦІЯ_12 від 08.10.1990 з проставленням відповідної відмітки у військово-обліковому документі, є безпідставними та не підтверджені відповідними доказами,
При цьому, дії або бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_12 в частині неприйняття відповідного наказу про виключення позивача з військового обліку на підставі рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 від 08.10.1990 не є предметом оскарження у даній справі.
Таким чином, наявний у апелянта військовий квиток серії НОМЕР_1 від 22.04.1992 містить відомості щодо військового обліку позивача, і не містить відомостей про виключення позивача з військового обліку. 
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) – інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно ч.8 статті 5 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Згідно з ч.8 статті 5 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. 
Відповідно до абзацу вісімнадцятого пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони.
Отже, внесення відповідачем до Реєстру інформації про виключення позивача з військового обліку можливо лише на підставі наказу керівника ТЦК та СП про виключення позивача з військового обліку, а факту прийняття такого наказу колегією суддів не встановлено.
Доводи апелянта про те, що він є виключеним з військового обліку в силу прийнятого військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_12 рішення від 08.10.1990 колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже зазначено вище, таке рішення ВЛК є лише підставою для прийняття керівником ТЦК та СП рішення про виключення з військового обліку.
Таким чином, оскільки апелянт обґрунтовує існування у відповідача обов`язку внести до Реєстру інформацію про його непридатність до військової служби та виключення з військового обліку саме фактом виключення його з військового обліку за станом здоров`я на підставі рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 рішення від 08.10.1990, а такого факту колегією суддів не встановлено, то підстави для вчинення відповідачем таких дій відсутні, що в свою чергу виключає і підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог.
Однак, це не виключає право апелянта бути виключеним з військового обліку за станом здоров`я з внесенням такої інформації до Реєстру на підставі відповідного рішення керівника (начальника) ТЦК та СП у відповідності до положень законодавства України, яке врегульовує процедуру виключення з військового обліку за станом здоров`я. 
Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія   Н.В. Вербицька