ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/3292/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3292/26 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2026 ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №79569981, винесену 26.02.2026 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі - Відділ) Давидком Ігорем Ігоровичем.
Мотивуючи заявлені вимоги, позивач вказує на обставини порушення його прав через безпідставне, як на його думку, закінчення виконавчого провадження №79569981 без його фактичного виконання в частині виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову відпустку за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (надалі - Управління).
08.05.2026 до суду засобами системи "Електронний суд" від Управління надійшов відзив на позов, в якому представник висловив свої заперечення проти задоволення позову. Вказав, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження АСВП №79569981 з примусового виконання виконавчого листа №440/17190/23 виданого 28.10.2025 Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб. Після відкриття 13.11.2025 виконавчого провадження №79569981 з листа військової частини НОМЕР_2 від 28.11.2025 державним виконавцем було встановлено, що рішення суду у справі №440/17190/23 виконано в повному обсязі, оскільки стягувачу перераховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб, всього у сумі 44014,56 грн, на підтвердження чого надано довідку командира військової частини НОМЕР_2 від 27.06.2025 (а.с. 24-25). 
Розгляд справи судом здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України, без виклику учасників.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень та пояснень позивача суд встановив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №440/17190/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 було задоволено частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.06.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 19.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати й виплатити суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.06.2022 по 31.12.2022 включно відповідно до абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.09.2022 по 21.09.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 19.01.2023 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з урахуванням проведених виплат. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (№128185549 в ЄДРСР).
У відзиві на позов відповідач повідомив, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №79569981 з примусового виконання виконавчого листа №440/17190/23 виданого 28.10.2025 Полтавським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб.
13.11.2025 головним державним виконавцем Відділу (надалі - державний виконавець) в рамках виконавчого провадження №79569981 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 29).
28.11.2025 Військова частина НОМЕР_2 направила до Відділу заяву №1/1-1227 про закінчення виконавчого провадження, в якій повідомила, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/17190/23 виконано у повному обсязі 20.03.2025. ОСОБА_1 перераховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпустку за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб, всього у сумі 44014,56 грн. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 була проведена з відрахуванням відповідних сум податків (зборів). З огляду на це представник просив закінчити виконавче провадження №79569981 з примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/17190/23 (а.с. 27).
До заяви Військова частина НОМЕР_2 долучила: 
- довідку від 27.06.2025 №3286 про те, що солдат ОСОБА_1 з 28.05.2023 виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 27.05.2023 №150: "відповідно до статті 162 Закону України "Про відпустки", пункту 14 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку за 2020, 2023 роки в кількості 28 діб. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася. Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася. Виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб. Виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 10 діб". Виплати на картковий рахунок ОСОБА_1 були здійснені 16.06.2023: компенсація за не використану додаткову щорічну відпустку за 2020, 2023 роки в кількості 28 діб становить 19 562,05 грн; компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 35 діб (2022 рік - 25 діб та 2023 рік 10 діб) становить 2 4452,56 грн;
- довідку АТ КБ "Приватбанк" про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, відповідно до якої одержувачу ОСОБА_1 виплачено 29.07.2022 суми 1 6745,00 грн та 9 166,98 грн (а.с. 28).
У зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду постановою державного виконавця від 26.02.2026 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 у справі №440/17190/23 закінчено (а.с. 30).
Позивач вважає, що грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки розраховуються виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які підлягають перерахуванню відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №440/17190/23, а тому підлягає перерахунку й грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. 
У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірні відносини врегульовані Законом України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Предметом даного спору є питання правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження, яка прийнята державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, у зв`язку з фактичним виконанням боржником рішення суду.
Як встановлено судом вище, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №79569981 з примусового виконання виконавчого листа №440/17190/23, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 28.10.2025 щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб.
02.12.2025 до Відділу надійшов лист Військової частини НОМЕР_2 від 28.11.2025, яким боржник повідомив про те, що рішення суду у справі №440/17190/23 виконано у повному обсязі, оскільки 20.03.2025 ОСОБА_1 перераховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб, всього у сумі 44014,56 грн, на підтвердження чого надано довідку командира частини від 27.06.2025 (а.с. 27).
З викладеного слідує, що на користь позивача здійснено виплати у точній відповідності до змісту резолютивної частини рішення суду у вигляді компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб. 
При цьому питання про розмір суми компенсації за невикористані дні щорічних основних та додаткових відпусток за 2022-2023 роки предметом спору у справі №440/17190/23 не охоплювалося.
Відтак доводи позивача з приводу необхідності виплати грошової компенсації виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які підлягають перерахуванню відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №440/17190/23, суд відкидає як безпідставні.
Незгода ж ОСОБА_1 із обставинами обрахунку грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової щорічної відпусток за 2022-2023 роки не позбавляє останнього права на звернення до суду з новим позовом. 
Тож перевіривши обставини на підтвердження факту виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у кількості 25 діб, за 2023 рік у кількості 10 діб та за невикористану додаткову щорічну відпусту за 2022, 2023 роки у кількості 28 діб державний виконавець правомірно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII у повній відповідності до вимог норм чинного законодавства.
За таких обставин оскаржена позивачем постанова про закінчення виконавчого провадження відповідає критеріям законності та обґрунтованості.
З огляду на вищевикладене суд визнає позов безпідставним, у зв`язку з чим залишає такий без задоволення.
За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, позивач таких не поніс, від сплати судового збору звільнений як учасник бойових дій.
Керуючись статтями 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/3292/26 - залишити без задоволення.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Петропавлівська, 75, м. Суми, 40003).
Відповідач: Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 43316700; вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40014). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання. 

Суддя	 	Є.Б. Супрун