Справа № 524/1689/26
Провадження №2/524/2643/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026 м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участю секретаря судового засідання Шаполової К.М.,
представника позивача (адвоката) Остахова В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження із викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником (адвокатом) Остаховим Володимиром Павловичем, до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора Сумського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
УСТАНОВИВ:
До суду звернулась ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
На обґрунтування позову зазначено, що 16.02.2026 постановою державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на майно, належне померлому синові. Постанова нотаріуса мотивована пропуском передбаченого закнодавством строку для прийняття спадщини.
06.03.2026 відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Витребувати за клопотанням сторони позивача від Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
16.03.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
26.03.2026, 10.04.2026 від Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сумського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.
06.04.2026 ухвалою суду закрите підготовче провадження по справі. 
10.04.2026 від Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сумського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України надійшла витребувана копія спадкової справи № 59/2026, заведеної після смерті ОСОБА_2 
06.05.2026 у судове засідання з`явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Наголосив, що померлий не був одружений, дітей не мав. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги та єдиним, хто подав заяву про прийняття спадщини є мати померлого (позивач).
Інші учасники в судове засідання не з`явилися.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. 
Заслухавши представника позивача, враховуючи позицію представника відповідача про ухвалення рішення з урахуванням норм законодавства, відсутність відзиву, дослідивши матеріали справи, у тому числі копію спадкової справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані докази, суд приходить до такого висновку.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кременчуці Полтавської області помер син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 06.06.2025 Департаментом "Центр надання адміністративних послуг" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1333.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.01.1997 Управлінням житлово - комунального господарства Виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів, зареєстрованого Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № М-1 за реєстром № 63, квартира АДРЕСА_1 , зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності:
ОСОБА_3 (померлий згідно копії свідоцтва про смерть від 21.09.2020 серії НОМЕР_2 ), 
ОСОБА_1 (позивачу), 
ОСОБА_2 (померлому сину позивача відповідно до копій свідоцтва про народження від 26.09.1978, про смерть від 06.06.2025 серії НОМЕР_3 ), 
ОСОБА_4 (сину позивача відповідно до копії свідоцтва про народження від 01.09.1984).
14.09.2021 державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. видане свідоцтво про право власності на спадщину за законом, що складається з 1/4 частини кв. АДРЕСА_1 . Спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 зазначено його сина ОСОБА_2 , зареєстрованого у кв. АДРЕСА_1 . 
14.09.2021 зазначена 1/4 частина цієї квартира зареєстрована за померлим сином позивача (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
З наданої на виконання ухвали судді копії спадкової справи № 59/2026 слідує, що Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 16.02.2026 відкрита спадкова справа після смерті сина позивача, тобто у день, коли позивач подала заяву про прийняття спадщини.
Відомостей про інших спадкоємців, які прийняли спадщину протягом шестимісячного строку, матеріали спадкової справи не містять.
Згідно копії спадкової справи відсутня інформація про складення заповіту.
Суд враховує, що за таких обставин відповідачами по справі є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 697/2052/17-ц). 
Зважаючи на те, що спадковим об`єктом є квартира, розташована у м. Кременчуці в межах Автозаводського району, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області є належним відповідачем по цій справі.
Згідно ч. 5 ст. 16, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності у тому числі і на рухоме і нерухоме майно, від імені та в інтересах яких права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно інформації Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району від 30.01.2026, наявної у матеріалах копії спадкової справи, за даними відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації ОСОБА_2 значиться знятим із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 06.06.2025, як такий, що помер. 
Суд звертає увагу, що вказана адреса зареєстрованого місця проживання сина позивача (кв. АДРЕСА_3 ) є відмінною від адреси, де зареєстрована на праві власності належна йому 1/4 частина кв. АДРЕСА_1 .
Так, за відомостями, наданими для формування реєстру територіальної громади, станом на 06.06.2025 з померлим інші зареєстровані особи не значилися за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим, зазначене не доводить, що померлий ОСОБА_2 проживав у квартирі один.
Зважаючи на те, що спадковим об`єктом згідно позовних вимог, заяви позивача про прийняття спадщини та постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину є усе майно, належне померлому ОСОБА_2 , а стороною позивача надані лише відомості щодо його права власності на 1/4 частину кв. АДРЕСА_3 .
Не надані відомості про те, кому належить на праві власності кв. АДРЕСА_3 , чи перебував ОСОБА_2 у шлюбі та чи мав дітей.
Постановою постановою державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. від 16.02.2026 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на усе майно, належне померлому, по причині пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: (1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; (2) ці обставини визнані судом поважними.
Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, однак він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (див. постанови Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, від 05.11.2025 № 202/8070/23 та ін.).
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: (1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; (2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. постанову Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 756/957/18).
У постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 2516/1356/12-ц зроблений висновок, що «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».
У постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 607/13549/21 зазначено, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Рішення обґрунтовується лише тими доказами, що одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, як наслідок відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 520/10377/17, від 11.08.2021 у справі № 720/1079/19, від 22.01.2020 у справі № 592/18695/18.
Таким чином, правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. 
Судом установлено, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 16.02.2026, тобто майже через 8 місяців.
Під час розгляду справи не встановлені поважні причини пропуску строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, які унеможливили б чи в інший спосіб перешкодили б їй вчасно здійснити таку дію.
Посилання позивача на те, що вона є людиною похилого віку та має переживання після смерті сина, судом приймаються до уваги. Разом з тим, вікові захворювання, протипоказання хвилюватися та стресувати, намагання дочекатися моменту поки обговорення питання спадщини буде завдавати їй меншого болю, виникнення у неї стресу та панічніх атак щоразу, як вона намагалася зайнятись оформленням спадщини, не є поважними причинами пропуску зазначеного строку. 
З єдиного документа на підтвердження стану здоров`я позивача долучена до матеріалів справи випискаіз медичної карти абмулаторного хворого від 10.02.2026, відповідно до якої зазначені усіх діагнози позивача.
Не доведено, що зазначені причини перешкоджали їй звернутися до нотаріуса протягом шести місяців.
Інших поважних причин пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини матеріали справи не містять та стороною позивача у засіданні не наведені. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 вказано, що:
«113. Також Велика Палата Верховного Суду відхиляє інші доводи касаційної скарги про те, що у заявника існували додаткові перешкоди для своєчасного подання ним заяви про прийняття спадщини, зокрема догляд за матір`ю, зайнятість на роботі, карантинні обмеження, спрямовані на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).
114. Зазначені доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій, які зробили обґрунтовані висновки про те, що наведені позивачем обставини, як-от зайнятість на роботі, карантинні обмеження, догляд за матір`ю, не перешкоджали ОСОБА_7 реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини, зокрема й через засоби поштового чи електронного зв`язку.
115. До того ж суд апеляційної інстанції, оцінивши подані позивачем докази, встановив, що надана позивачем копія амбулаторної картки його матері ОСОБА_8 та відомості, зазначені в ній, не підтверджують те, що остання потребувала постійного стороннього догляду, а також те, що ОСОБА_7 здійснював цей догляд до 12 січня 2022 року.
116. Враховуючи те, що на підставі частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати обставини справи та переоцінювати докази, належна оцінка яких здійснена судами першої та апеляційної інстанцій, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що переглядається, вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних обставин, які перешкодили йому подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька у визначений законом шестимісячний строк, до 12 січня 2022 року.
117. Належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до суду не подав. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача як спадкоємця, який прийняв спадщину».
Таким чином, з урахуванням встановленого, судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. 
Сторона позивача не надала достатніх доказів існування об`єктивних та непереборних обставин, що перешкодили позивачу подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у визначений законом шестимісячний строк.
Належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, суду не надано. 
Факт усвідомлення позивачем її права на спадкування поряд із вказаними нею причинами пропуску строку для прийняття спадщини, за умови невжиття жодних дій щодо прийняття спадщини протягом передбаченого ЦК України строку, не свідчить про виникнення у об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у відведений ЦК України строк. 
Законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.
Так, позивач не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби електронного або ж поштового зв`язку в установлені законом строки. Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, стороною позивача до суду не надано.
Посилання на те, що позивач планувала звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 05.12.2025 (в останній день строку), однак через різке погіршення стану здоров`я не змогла та не встигла направити відповідну заяву поштою, оскільки залишався 1 день, оцінюються судом критично.
За встановленими обставинами цієї справи причини пропуску строку для прийняття спадщини наведені позивачем є неповажними, відтак об`єктивні та непереборні обставини, що позбавили позивача можливості своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, відсутні. 
Безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача як спадкоємця, який прийняв спадщину.
З урахуванням наведеного, у задоволенні позову потрібно відмовити.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019.
Наведений процесуальний обов`язок позивачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. 
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 244, 258, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора Сумського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ,
відповідач Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, код ЄДРПОУ 24388300, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, 2, 
третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: Полтавська область, код ЄДРПОУ 02900038, місцезнаходження: м. Кременчук, вул. Перемоги, 9/1.

Суддя Н. П. Мельник