Справа № 369/22100/25
Провадження № 2-др/369/132/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2026 року        м. Київ 
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бойка Дмитра Олександровича, про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Чайка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Чайка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
15 червня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бойко Д.О. через канцелярію суду подав заяву про ухвалення додаткового рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2025 року між АБ «Дмитра Бойка» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги №0034/фо. Так, представник позивача зазначає, що позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу на суму 20 000 грн у справі №369/13001/25 (про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, у розмірі 84 711 грн 18 коп. та 44 000 грн по даній справі №369/22100/25, у зв`язку із чим, представник позивача просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Чайка" на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу (правову) допомогу при розгляді Києво-Святошинським судом Київської області справи №369/13001/25 та № 369/22100/25 в загальному розмірі 64 000,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, подану заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
З матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2026 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Чайка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати було задоволено частково.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні докази: платіжну інструкцію ЗРHM-EMXH-X8KP-0614 від 18.07.2025; рахунок № 0034/фо-1 від 14 липня 2025 року; рахунок № 0034/фо-2 від 27 липня 2025 року; платіжну інструкцію 8H5Р-ЕЗАК-ТА7А-КЗОЕ від 31.07.2025; платіжну інструкцію 1TH4-EX13-BH9Н-КАСТ від 09.09.2025; акт № 1 здавання-приймання виконаних адвокатських послуг разом зі зведеним розрахунком гонорару за Договором № 0034/фо від 14.07.2025 року; рахунок № 0034/фо-3 від 03 листопада 2025 року; платіжну інструкцію МАЕ5-1016-К6МК-1В32 від 06.11.2025; платіжну інструкцію ТАОМ-3КТВ-М25Р-НВ8К від 18.11.2025; акт № 2 здавання-приймання виконаних адвокатських послуг разом зі зведеним розрахунком гонорару за Договором № 0034/фо від 14.07.2025 року; рахунок № 0034/фо-4 від 01 грудня 2025 року; платіжну інструкцію 1КЕК-М11P-69C7-7СОВ від 29.12.2025; платіжну інструкцію 4К11-0675-М198-В4EE від 13.01.2026; акт № 3 завдання-приймання виконаних адвокатських послуг разом зі зведеним розрахунком гонорару за Договором № 0034/фо від 14.07.2025 р.; рахунок № 0034/фо-5 від 01 січня 2026 р.; платіжну інструкцію ХНА6-97АТ-94XH-B92Х від 07.02.2026; додаткову угоду № 1 до Договору № 0034/фо від 14.07.2025 р. «Про надання правничої допомоги»; протокол узгодження вартості правової (правничої) допомоги; рахунок № 0034/фо-6 від 04 березня 2026 р.; платіжну інструкцію С81A-5EPO-B7EH-EB1М від 04.03.2026; рахунок № 0034/фо-7 від 21 травня 2026 року; платіжну інструкцію E167-166X-XCАХ-М9НЕ від 21.05.2026; акт №4 здавання-приймання виконаних адвокатських разом зі зведеним розрахунком гонорару за договором № 0034/фо від 14.07.2025 р. (у редакції Додаткової угоди № 1 від 01.01.2026 р.); рахунок № 0034/фо-8 від 09 червня 2026 р.; платіжну інструкцію ЗКОС-СРВ5-ЗАМК-4106 від 09.06.2026.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такого клопотання від сторони позивача до суду не надходило.
Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (див. постанову Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 922/1583/23).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене у сукупності, враховуючи, що позовні вимоги представника позивача в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задоволено в повному обсязі, а також відсутність заперечень відповідача щодо неспівмірності суми витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 44 000 грн, згідно наданих платіжних інструкцій.
Разом з тим, суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн не підлягають стягненню, оскільки вони були понесені не у зв`язку з розглядом даної цивільної справи, а в межах іншого судового провадження – під час звернення із заявою про видачу судового наказу. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження. За таких обставин відсутні правові підстави для покладення зазначених витрат на іншу сторону спору, а тому вимога в цій частині є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1-19, 133-135, 137, 141, 263-265, 268, 270, 352-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бойка Дмитра Олександровича, про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Чайка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати – задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 369/22100/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Чайка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
Стягнути з Державного підприємства "Чайка" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 44 000 (сорок чотири тисячі) грн 00 коп.
У решті заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Інформація про позивача:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: Державне підприємство «Чайка», адреса: 08330, Київська область, Бориспільський район, село Дударків, вул. Гоголя, будинок 62А; код ЄДРПОУ 31245250.

Суддя          Ірина КОЗАК