Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 382/730/25 
номер провадження 2/695/392/26

20 травня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі: 
головуючого – судді Середи Л.В.,         за участю секретаря – Оніщенко Н.В.,        розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Солвентіс» (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 29.12.2019 року в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту № 1010242. На підставі заяви ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1010242 від 29.12.2019 р..
За умовами вказаного договору відповідачу були перераховано кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн.
Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, внаслідок чого, згідно умов Договору факторингу № 01/04, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1010242 від 29.12.2019 р. на користь ТОВ «Довіра та гарантія» (нова назва «ТОВ «Він Фінанс»).
13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/6 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 1010242 від 29.12.2019р.
За таких обставин позивач, вважаючи себе належним кредитором звернувся до суду із цим позовом у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 015 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн., заборгованості за відсотками – 7515 грн., заборгованості за пенею – 2500 грн..
Також позивач просить стягути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 6 000,00 грн.
Позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за Кредитним договором № 1088842 від 15.01.2020 р. у розмірі 38772,73 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 29.04.2025р., на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, матеріали даної справи передано до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду по суті.
Ухвалою судді від 21.05.2025 провадження по даній справі було відкрито, визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представником позивача скеровано до суду заяву про зміну назви позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінг-Понг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Солвентіс», згідно наказу № 70-к від 01.07.2025 року директора Ланового Є.
Крім того представником позивача скеровано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 626, 627, 628 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення цивільних прав та обов`язків, умови якого визначаються на розсуд сторін в силу принципу свободи договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.
Окремим видом договору є електронний договір, який за визначенням п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» оформлюється в електронній формі. Статтями 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що правочин в електронній формі є вчиненим та прирівнюється до власноручно підписаного у разі наявності обов`язкових реквізитів, зокрема — електронного підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджує волевиявлення та ідентифікує сторони.
Статтею 629 ЦК України закріплено принцип обов`язковості договору для виконання сторонами. За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Основними умовами будь-якого кредитування є його строковість, платність та безумовне повернення.
Згідно зі статтями 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отримані грошові кошти (тіло кредиту) у строк та в порядку, що встановлені договором, а також сплатити проценти.
У разі порушення строків повернення коштів, відповідно до ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлених договором або законом процентів річних та неустойки (пені) за весь час прострочення.
Судом встановлено, що 29.12.2019 р. в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту № 1010242. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Оскільки ТОВ «Мілоан» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1010242 від 29.12.2019р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 1010242 від 29.12.2019 р. з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення № 13112106 від 29.12.2019 року відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 5000 грн.
Відповідно до п.1.3 договору №1010242 (індивідуальна частина) кредит надається строком на 30 днів з 29.12.2019р.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.01.2020р.
Комісія за надання кредиту 0 грн. нараховується за ставкою 0 відсотків від суми кредиту одноразово. ( п.1.5.1).
Пунктом 1.6 договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 договору.
Відповідно до п. 2.2.3 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена в п.1.6 цього договору, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.14, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.16 договору (за умовами акцій, програм лояльності,тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної )базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користуванння кредитом продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальнитком зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства.
Відповідальність позичальника передбачена розділом 4 кредитного договору.
Відповідно до п.4.1 у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або інших платежів позичальник зобов`язаний сплати пеню у розмірі 2,00% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, але не більше 50% від загальної суми кредиту. Вказана пеня нараховується по дату повного погашення простроченої заборгованості.
Оцінюючи сукупність зібраних у справі доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов висновку про факт укладення вищевказаного кредитного договору між відповідачем та фінансовою установою. Вказана обставина підтверджується не лише самим текстом договору та анкети-заяви на отримання кредиту — яка містить вичерпні та деталізовані персональні дані позичальника (зокрема, дату народження, серію та номер паспорта, адресу реєстрації та фактичного проживання, електронну пошту, а також верифікований номер мобільного телефону) — але й довідкою по заяві про кредит від 29.12.2019 року, де чітко зафіксовано номер конкретного карткового рахунку позичальника. 
Оцінюючи надані суду докази останній констатує, що кредитний договір є належним чином укладеними відповідно до чинного законодавства. Факт ідентифікації відповідача підтверджується тим, що персональні дані боржника та реквізити його банківської картки (номер картки), що були використані для перерахування коштів, могли бути надані виключно самим боржником при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредиторів та оформленні заявки. Це свідчить про усвідомлене волевиявлення відповідача на укладення правочину.
Водночас, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, жоден кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд зазначає, що відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється на засадах змагальності сторін, що покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий процес, своїм процесуальним правом на участь у розгляді справи не скористався, жодних заперечень проти позову не висловив та власного обґрунтованого контррозрахунку заборгованості суду не надав. За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б спростовували арифметичну точність чи правомірність нарахувань позивача, а суд самостійно не вбачає жодних правових чи фактичних підстав для проведення перерахунку, задекларована позивачем сума заборгованості визнається судом обгрунтованою та підлягає стягненню.
Відповідно до ст. 512, 513, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином, що вчиняється у тій самій формі, що і основний договір. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Спеціальним видом такого правочину є договір факторингу, за яким, згідно зі ст. 1077, 1078 ЦК України, одна сторона (фактор) передає грошові кошти другій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою договір вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.
Згідно умов Договору факторингу №01/04, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1010242 від 29.12.2019 р. на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а відповідно ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло права вимоги до відповідача, що стверджується також доданим до матеріалів справи витягом з додатку до договору №01/04 від 01.04.2020.
13.12.2021 року між ТОВ «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/6, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 1010242 від 29.12.2019р.
Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг», після зміни назви ФК "Солвентіс" становить 15 015 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн.; заборгованість за відсотками становить 7515 грн.; заборгованість за пенею становить 2500 грн.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «Солвентіс» на законних підставах набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні та володіє повним обсягом прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 1010242 від 29.12.2019 року.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 21.06.2021 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».
Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024; детальний опис наданих послуг адвоката; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом №1010242 від 03.03.2025; додаткову угоду №11010242 до договору №43657029 про надання правової допомоги від 03.03.2025.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 6000,00 грн.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, досвід адвоката у подібних справах, розгляду справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір до 3000.00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Солвентіс» (код ЄДРПОУ 43657029) заборгованість за кредитним договором №1010242 від 29.12.2019 у розмірі 15 015.00 (п`ятнадцять тисяч п`ятнадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Солвентіс» (код ЄДРПОУ 43657029) 2422,40 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя        Л.В. Середа