Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
30 квітня 2026 року № 520/31881/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту – відповідач, відділ), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №32.20/34/643/25/СЛІ від 25.11.2025, про відмову у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою від 05.11.2025;
- зобов`язати Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, 05.11.2025 до відповідача було подано заяву за №185/32.20-51 щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засвідчену приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Граджиян Мариною Іванівною. Разом із вказаною заявою були додані усі необхідні документи, передбачені Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5. Однак, листом від 25.11.2025 за №32.20/34/643/25/СЛІ ОСОБА_1 відповідач відмовив у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою від 16.12.2025 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що, що частина 3 статті 32 Сімейного кодексу України прямо передбачає право органу ДРАЦС відкласти або відмовити у реєстрації шлюбу у випадку наявності сумнівів щодо наміру сторін створити сім`ю. 
Вказує, що у листопаді 2025 року до відділу звернулась гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з питання реєстрації шлюбу з гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . При спілкуванні з гр. ОСОБА_2 посадовим особам Відділу вона повідомила, що перебуває на обліку осіб з інвалідністю, перенесла інсульт.
Під час написання заяви було з`ясовано що гр. ОСОБА_2 21.05.1971 не знає ніяких відомостей про свого нареченого гр. ОСОБА_1 : ні дати народження нареченого, ні місця народження нареченого, постійно дивилась на доньку, яка їй підказувала що писати, не заповнивши заяву про державну реєстрацію шлюбу гр. ОСОБА_2 просто вийшла з прийомного кабінету і пішла.
05.11.2025 гр. ОСОБА_2 повернулась до відділу з супроводжуючою особою ОСОБА_3 , яка допомагала їй відповідати на запитання посадових осіб відділу, ОСОБА_2 самостійно на питання не відповідала.
Вказує, що у посадових осіб Відділу при прийнятті заяви про державну реєстрацію шлюбу виникли сумніви щодо мети заявників створити сім`ю, набути прав та обов`язків подружжя, з підстав необізнаності нареченої щодо нареченого та різниці у віці між молодятами 24 роки.
У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представник позивача додатково зазначив, що відповідач не навів жодних об`єктивних критеріїв, які б дозволяли дійти висновку, що ОСОБА_2 не розуміла суті звернення або не мала наміру укласти шлюб. Наявність у ОСОБА_2 статусу особи з інвалідністю не обмежує її права самостійно приймати рішення, усвідомлювати значення своїх дій та вільно виражати власну волю, у тому числі з питань особистого характеру. 
Вказує, що різниця у віці між особами, які мають намір укласти шлюб, не є і не може бути критерієм для визнання такого шлюбу фіктивним. Законодавство України не встановлює жодних обмежень щодо різниці у віці між нареченими, а отже, використання цього чинника як підстави для сумнівів у реальності намірів сторін є довільним та таким, що виходить за межі повноважень органу державної влади.
Зазначає, що для підтвердження реальності та щирості намірів позивача щодо укладення шлюбу із ОСОБА_2 , долучено до матеріалів справи фотоматеріали, на яких зафіксовано позивача разом із його обраницею. Зазначені фотодокази підтверджують фактичні особисті стосунки між сторонами, їх спільне проведення часу та взаємне волевиявлення на створення сім`ї, а також спростовують припущення відповідача, покладені в основу відмови у державній реєстрації шлюбу, у тому числі посилання на різницю у віці між особами.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.
Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
05.11.2025 до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подано заяву за №185/32.20-51 щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засвідчену приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Граджиян Мариною Іванівною. 
Вказана заява була подана за довіреністю від ОСОБА_1 , посвідчена 31.10.2025 приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Граджиян Мариною Іванівною та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей за №1846, що уповноважила Слабінську Наталію Анатоліївну бути представником ОСОБА_1 у відділах реєстрації актів цивільного стану. 
Разом із вказаною заявою були додані усі необхідні документи, передбачені Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5.
Розглянувши вказану заяву, відповідач листом від 25.11.2025 за №32.20/34/643/25/СЛІ ОСОБА_1 відмовив у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мотивуючи відмову тим, що відповідно до статей 32 та 40 Сімейного кодексу України у відділу виникають сумніви щодо державної реєстрації шлюбу без наміру створення сім`ї, оскільки наречена не володіє інформацією стосовно нареченого взагалі та наречені мають різницю у віці 24 роки.
Представник позивача у позовній заяві вказує, що намір укласти шлюб є реальним, усвідомленим, щирим і добровільним. Сторони чітко розуміють правові наслідки реєстрації шлюбу та мають справжнє бажання створити сім`ю й надалі проживати разом як чоловік і дружина.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (у редакції від 15.11.2024) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Приписами ст. 36 Сімейного кодексу України (у редакції від 19.12.2024) визначено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.
Частиною 1 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором. Особи, які подали заяву про державну реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими.
Якщо жінка та/або чоловік не можуть через поважну причину особисто подати заяву про реєстрацію шлюбу, таку заяву, нотаріально засвідчену, можуть подати їх представники. Повноваження представника повинні бути нотаріально засвідчені.
Так, з матеріалів справи встановлено, що заява за №185/32.20-51 щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була подана за довіреністю від ОСОБА_1 , посвідчена 31.10.2025 приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Граджиян Мариною Іванівною та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей за №1846, що уповноважила Слабінську Наталію Анатоліївну бути представником ОСОБА_1 у відділах реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» орган державної реєстрації актів цивільного стану, що прийняв заяву про реєстрацію шлюбу, зобов`язаний ознайомити наречених з умовами і порядком державної реєстрації шлюбу, їхніми правами та обов`язками як майбутніх подружжя і батьків, обов`язком повідомити один одному про стан свого здоров`я, попередити наречених про відповідальність за приховання відомостей про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу.
Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо є відомості про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу, керівник органу державної реєстрації актів цивільного стану може відкласти таку реєстрацію, але не більш як на три місяці.
Згідно з положеннями ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо: 1) державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; 2) державна реєстрація повинна проводитися в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; 3) з проханням про державну реєстрацію звернулася недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень.
Як передбачено положеннями пунктом 1 розділу ІІІ глави 2 Правил № 3307/5 (у редакції від 05.12.2024) для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу.
Разом з тим, пунктом 17 розділу ІІІ глави 2 Правил № 3307/5 передбачено, що якщо є відомості про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу, керівник органу державної реєстрації актів цивільного стану може відкласти таку реєстрацію, але не більш як на три місяці, про що органом державної реєстрації актів цивільного стану у письмовій формі повідомляються наречені.
Рішення про відкладення державної реєстрації шлюбу може бути оскаржене в судовому порядку.
Орган державної реєстрації актів цивільного стану невідкладно проводить перевірку відповідних відомостей на предмет наявності чи відсутності перешкод для державної реєстрації шлюбу, про результати якої повідомляє заявників у письмовій формі.
Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 32 Сімейного кодексу України, якою визначено, що шлюб реєструється після спливу одного місяця від дня подання особами заяви про реєстрацію шлюбу.
За наявності поважних причин керівник органу державної реєстрації актів цивільного стану дозволяє реєстрацію шлюбу до спливу цього строку. 
У разі вагітності нареченої, народження нею дитини, а також якщо є безпосередня загроза для життя нареченої або нареченого, шлюб реєструється у день подання відповідної заяви або у будь-який інший день за бажанням наречених протягом одного місяця.
З аналізу вказаних вище норм убачається, що відповідач може відкласти державну реєстрацію шлюбу та провести необхідну перевірку наявності перешкод для державної реєстрації шлюбу в тому разі, коли є відомості про наявність таких перешкод.
Як було встановлено судом, відповідач листом від 25.11.2025 за №32.20/34/643/25/СЛІ повідомив про наявність сумніву щодо дійсної наявності наміру у заявників створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідач указує такі підстави для відмови у реєстрації шлюбу як наречена не володіє інформацією стосовно нареченого взагалі та наречені мають різницю у віці 24 роки.
З цього приводу суд зазначає, що такі посилання відповідача не містять у собі зазначення та посилання на дії та докази, з яких відповідач дійшов до висновку про наявність сумніву щодо державної реєстрації шлюбу. 
При цьому, суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не надано до суду відомостей або доказів, які б вказували на існування обґрунтованого сумніву або законодавчо визначених підстав, які відповідно норм діючого законодавства є підставою для не проведення реєстрації шлюбу позивача відповідно до заяви 05.11.2025.
Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості використати альтернативний до відмови механізм реагування - відкласти державну реєстрацію шлюбу, але не більш як на три місяці, та провести необхідну перевірку наявності перешкод для державної реєстрації шлюбу, що відповідає приписам пункту 17 розділу ІІІ глави 2 Правил № 3307/5. Однак, відповідачем таких дій вчинено не було. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем було прийнято протиправне рішення про відмову у державній реєстрації шлюбу, оскільки таке рішення не ґрунтується на нормах діючого законодавства.
Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №32.20/34/643/25/СЛІ від 25.11.2025 про відмову у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за заявою від 05.11.2025.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
При цьому, здійснення саме державної реєстрації актів цивільного стану (у тому числі і реєстрацію шлюбу) покладено на відповідний державний орган, яким у даному випадку є Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
З огляду на встановлення під час розгляду справи обставин порушення прав позивача та прийняття відповідачем рішення про відмову у державній реєстрації шлюбу за відсутності на те законодавчо визначених підстав, суд доходить до висновку, що належним способом їх відновлення є зобов`язання Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву від 05.11.2025 щодо проведення державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду у цій справі.
За правилами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №32.20/34/643/25/СЛІ від 25.11.2025 про відмову у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за заявою від 05.11.2025.
Зобов`язати Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Культури, буд.2Б, м. Мерефа, Харківський р-н, Харківська обл., 62472, ЄДРПОУ 41404009) повторно розглянути заяву від 05.11.2025 щодо проведення державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду у цій справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Культури, буд.2Б, м. Мерефа, Харківський р-н, Харківська обл., 62472, ЄДРПОУ 41404009) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 30 квітня 2026 року.
Суддя Бадюков Ю.В.