П О С Т А Н О В А
Іменем України
"24" червня 2026 р. Справа153/962/26 
Провадження3/153/382/26-п
Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серія ВБА №142405 від 20.05.2026, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 20.05.2026 об 12 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 займається видом господарської діяльності щодо якого спеціальна заборона встановлена законом, а саме: здійснювала продаж алкогольних напоїв домашнього виготовлення (самогон), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-16 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Захисник ОСОБА_1 – адвокат Коваленко М.В. надав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідністю підготовки матеріалів та збирання доказів по вказаній справі.
Разом з тим, зазначене клопотання не містить будь-яких конкретних обставин, які б об`єктивно перешкоджали участі захисника у судовому засіданні. У ньому не зазначено, які саме докази необхідно зібрати, які процесуальні дії потрібно вчинити та з яких причин такі дії не могли бути здійснені після ознайомлення захисника з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на необхідність дотримання строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи та достатність наявних у справі матеріалів для прийняття рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Коваленка М.В.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серія ВБА №142405 від 20.05.2026; рапорт інспектора-чергового відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Лубковського М.В. від 19.05.2026; рапорт інспектора-чергового відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Деркач В.В. від 20.05.2026; письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.05.2026, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст.280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 164-16 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона.
Таким чином, вказана диспозиція є бланкетною, оскільки відсилає до відповідного законодавства у сфері державного регулювання господарської діяльності (Господарський кодекс України (далі – ГК України), закони України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про основні засади державного регулювання господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»).
Відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення, а також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Водночас, протокол про адміністративне правопорушення серія ВБА №142405 від 20.05.2026, не містить посилання на нормативно-правовий акт, вимоги якого безпосередньо порушено ОСОБА_1 .
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.  Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Положеннями ч.1 ст.42 ГК України передбачено, що підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відповідно до п.4 постанови пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Таким чином необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а також отримання від здійснення зазначеного виду діяльності доходу. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.
Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності правопорушника та отримання від такої діяльності доходу, що свідчить про формальний підхід працівників поліції до з`ясування фактичних обставин справи та їх належного оформлення.
Так, до матеріалів справи у якості доказу долучено письмове пояснення свідка ОСОБА_2 , де останній зазначає, що неоднаразово купував у ОСОБА_1 самогон, востаннє близько 3 днів тому, а саме придбав 0,5 л. самогону за кошти 60 гривень.
Однак зазначені пояснення свідка самі по собі не можуть бути достатнім та беззаперечним доказом здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у розумінні положень ст.ст. 3, 42 ГК України. У своїх поясненнях свідок не зазначає конкретної кількості випадків придбання ним самогону, часу їх вчинення, обсягів придбаної продукції та інших обставин, які б давали можливість встановити систематичний характер такої діяльності. Крім того, наведені у поясненнях відомості не підтверджені жодними іншими доказами.
Також матеріали справи не містять відомостей про документування факту реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв домашнього виготовлення, вилучення предмета правопорушення чи грошових коштів, фото- або відеофіксацію події, показання інших свідків чи будь-які інші докази, які б у своїй сукупності підтверджували здійснення нею систематичної діяльності, спрямованої на отримання прибутку.
Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чи самостійно відшукувати докази вчинення адміністративного правопорушення.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 129 Конституції України передбачено серед іншого, що однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні як докази факту безпосередньої реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв домашнього виробництва (самогону), оскільки ні грошові кошти, які б отримала від цього ОСОБА_1 , ні алкогольні напої домашнього виробництва у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучались, так і докази систематичності діяльності ОСОБА_1 з продажу алкогольних напоїв домашнього виробництва (самогону) відсутні, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП є недоведеною та провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 164-16, 245, 247, 251, 252, 274, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець