Справа № 127/34476/23
Провадження № 22-ц/801/1346/2026
Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	Справа № 127/34476/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Матківської М. В., Міхасішина І. В., 
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про призначення експертизи від 09 квітня 2026 року, постановлену суддею Медяною Ю. ВП. в залі суду в м. Вінниця, дата складення повного тексту ухвали невідома,
в цивільній справі № 127/34476/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою,
встановив:
Короткий зміст вимог 
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою. 
В ході розгляду справи представник позивача заявив клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області про призначення експертизи від 09 квітня 2026 року клопотання позивача задоволено, призначено в справі комплексну судову земельно-технічну експертизу, виконання якої доручено судовим експертам Вінницької торгово-промислової палати.
Перед експертами поставлено питання: -які варіанти користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , можливі відповідно до часток співвласників: ОСОБА_2 – 2/5 частки, ОСОБА_1 – 1/10 частки, ОСОБА_3 – 507/2000 частки, ОСОБА_6 (спадкоємець – ОСОБА_5 ) – 123/1000 частки, ОСОБА_4 – 247/4000 частки, ОСОБА_7 – 247/4000 частки.
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для правильного вирішення спору та з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері землеустрою та земельно-технічних досліджень, без яких встановити відповідні фактичні обставини неможливо.
З огляду на те, що проведення судової земельно-технічної експертизи потребує значного проміжку часу, суд першої інстанції також дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У квітні 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині визначення предмета та питань судової земельно-технічної експертизи та ухвалити рішення, яким призначити судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої просить поставити питання: - Які варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 можливі відповідно до фактичної площі приміщень, що належать кожному співвласнику житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ? 

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий – суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Міхасішин І. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду на 19 травня 2026 року о 11:20 год з повідомленням сторін. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи, не врахував передчасність такого клопотання та не надав належної оцінки фактичній площі нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 набула право власності на 1/10 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого у АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2008. Відповідно до зазначеного свідоцтва, спадкоємцю перейшли коридор 1-11 (1-8) та кімната 1-10 (1-7) житловою площею 16,4 кв.м, загальною площею 22,4 кв.м, що становлять 1/10 частки будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд.
Разом із тим, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.11.2008 за ОСОБА_1 визнано право власності на самовільно збудовані та переобладнані приміщення першого та другого поверхів будинку АДРЕСА_1 , зокрема прихожу, кухню, комору, відкриту веранду, а також ряд житлових та допоміжних приміщень другого поверху. Право власності на вказані об`єкти зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом.
У зв`язку з цим, на думку апелянта, площа нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , фактично збільшилась. Зазначає, що загальна площа належних їй приміщень відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав становить 191,97 кв.м, що з урахуванням загальної площі будинку не може відповідати частці у розмірі 1/10.
Крім того, апелянт вказує, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-1386 від 12.09.2025 належать приміщення житловою площею 40,0 кв.м із зазначенням розміру частки — 2/5.
Посилаючись на пункт 162 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого наказом від 12.05.2023 № 488, апелянт зазначає, що розрахунок розміру часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється виконавцем на підставі договору, укладеного з усіма співвласниками, а у разі невідповідності часток, зазначених у правовстановлюючих документах, реальним часткам — за згодою всіх співвласників.
На думку скаржника, ОСОБА_1 позбавлена можливості самостійно ініціювати проведення такого розрахунку без згоди інших співвласників. Водночас в оскаржуваній ухвалі на вирішення експертизи поставлено питання з урахуванням часток співвласників, при цьому частку ОСОБА_1 визначено як 1/10, без урахування збільшення площі належного їй майна після визнання права власності на самочинно збудовані та переобладнані приміщення.
У зв`язку із наведеним апелянт вважає, що суд першої інстанції передчасно призначив експертизу без належного з`ясування фактичного розміру часток співвласників спірного нерухомого майна.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу
Сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Відповідач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Чорнобровкіна Ю. В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять ї задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Федчук Т. М. апеляційну скаргу не визнала, вважає її доводи необґрунтованими, а рішення суду законним.
Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Вінницької міської ради подав клопотання в якому просив розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.
Інші учасники належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині визначення предмета та питань судової земельно-технічної експертизи, обговоривши підстави апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Ухвала суду оскаржується в частині визначення предмета та питань судової земельно-технічної експертизи, в іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності, при цьому суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний сприяти учасникам процесу у реалізації ними процесуальних прав та забезпечити повне і всебічне з`ясування обставин справи.
Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Відповідно до частини 1 статі 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (частина 2 статті 102 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Частиною 1 статті 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Отже судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Необхідність у призначенні експертизи має бути обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, запереченнях інших учасників справи чи поданими доказами з метою отримання докладного опису проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, що можуть бути використані для вирішення спору. 
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Відповідно до положень статей 76, 77, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі у випадках, коли для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановлення відповідних обставин є неможливим.
Отже, процесуальний закон прямо передбачає право та обов`язок суду призначити експертизу у випадку, коли існує необхідність встановлення фактичних даних, які не можуть бути з`ясовані судом самостійно лише шляхом оцінки письмових чи усних доказів.
Між сторонами виник спір щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння. Вирішення заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане із визначенням можливих варіантів користування земельною ділянкою з урахуванням часток співвласників, конфігурації земельної ділянки, розташування житлового будинку, господарських споруд, меж фактичного користування, наявності проходів, під`їздів та інших технічних характеристик об`єкта.
З`ясування зазначених обставин потребує спеціальних знань у галузі землеустрою та земельно-технічних досліджень, оскільки встановлення технічної можливості визначення порядку користування земельною ділянкою не належить до компетенції суду та не може бути здійснене виключно шляхом оцінки письмових доказів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи, посилався на необхідність встановлення можливих варіантів користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників, а також на те, що позовні вимоги безпосередньо пов`язані із висновком експерта.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, призначаючи експертизу, не вирішував спір по суті та не робив остаточних висновків щодо правового режиму спірного майна, остаточного розміру часток співвласників, наявності чи відсутності підстав для їх зміни, а також щодо прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах.
Оскаржуваною ухвалою суд лише дійшов висновку про необхідність отримання спеціального висновку експерта для подальшого правильного вирішення спору, що повністю відповідає завданням цивільного судочинства та вимогам процесуального закону.
Фактично ж доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку апелянта, після визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудовані та переобладнані приміщення фактична площа належного їй нерухомого майна збільшилась, а тому визначений у правовстановлюючих документах розмір частки 1/10 не відповідає фактичному співвідношенню площ, не спростовують правильності висновку суду про необхідність проведення експертизи.
Разом із тим такі доводи не свідчать про відсутність підстав для призначення експертизи, а навпаки підтверджують існування між сторонами спору щодо фактичного співвідношення часток співвласників, порядку користування спірним майном та необхідності спеціального дослідження відповідних обставин.
Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду у даній справі є саме встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників, а не вирішення питання щодо зміни розміру часток співвласників у праві власності на домоволодіння чи перегляд правовстановлюючих документів.
При цьому навіть наведені апелянтом обставини щодо збільшення площі належних їй приміщень унаслідок здійснення перебудови та визнання права власності на самочинно збудовані приміщення самі по собі не свідчать про автоматичну зміну розміру частки у праві на земельну ділянку.
Правовий режим земельної ділянки, порядок користування нею та співвідношення часток співвласників підлягають встановленню судом з урахуванням усіх доказів у справі, правовстановлюючих документів, фактичного користування земельною ділянкою, а також висновку експерта, який має надати суду спеціальні знання щодо технічної можливості визначення варіантів користування земельною ділянкою.
Отже, посилання апелянта на збільшення площі належного їй нерухомого майна не спростовує правильності висновку суду першої інстанції про необхідність проведення експертизи, оскільки такі обставини можуть бути предметом дослідження та оцінки суду під час вирішення спору по суті, але не є підставою для відмови у призначенні експертизи.
При призначенні експертизи суд першої інстанції виходив із наявних на момент розгляду справи правовстановлюючих документів та відомостей про частки співвласників, які не були скасовані чи змінені у встановленому законом порядку.
Саме зазначені у правовстановлюючих документах частки були покладені судом в основу формулювання питань, поставлених на вирішення експерта, що узгоджується із вимогами процесуального закону та не свідчить про передчасне вирішення спору по суті.
При цьому призначення експертизи не позбавляє сторони права доводити інший фактичний розмір часток, подавати додаткові докази, заявляти клопотання про уточнення питань експерту, надавати пояснення щодо висновку експерта або оспорювати його у встановленому законом порядку.
Таким чином, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував збільшення площі належного їй майна, не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали та не спростовують наявності об`єктивної необхідності у проведенні судової земельно-технічної експертизи.
Колегія суддів також враховує, що питання про призначення експертизи суд першої інстанції вирішив після дослідження матеріалів справи, заслуховування позицій учасників процесу та оцінки доводів поданого клопотання.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції навів мотиви, з яких дійшов висновку про необхідність призначення експертизи, зокрема зазначив, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні фактичні дані неможливо.
Тобто суд першої інстанції виконав покладений на нього процесуальний обов`язок щодо перевірки необхідності призначення експертизи та належним чином обґрунтував відповідний висновок.
На відміну від випадків, коли експертиза призначається за відсутності спору щодо фактичних обставин або для підтвердження обставин, які можуть бути встановлені іншими доказами, у цій справі встановлення можливих варіантів користування земельною ділянкою, конфігурації меж користування, технічної можливості розподілу земельної ділянки між співвласниками та відповідності такого користування часткам співвласників потребує спеціальних знань та проведення відповідних технічних досліджень.
Посилання апелянта на те, що клопотання про призначення експертизи є передчасним, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки саме на стадії розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, а призначення експертизи є одним із процесуальних засобів встановлення таких обставин.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта із зазначеним у матеріалах справи розміром її частки у спільному майні та до тверджень про збільшення площі нерухомого майна після визнання права власності на самочинно збудовані та переобладнані приміщення.
Колегія суддів також звертає увагу, що призначення експертизи саме по собі не порушує прав сторін та не свідчить про надання переваги будь-якій із сторін спору, оскільки висновок експерта відповідно до статті 110 ЦПК України не має для суду наперед встановленої сили та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги щодо положень пункту 162 Порядку проведення технічної інвентаризації також не можуть бути підставою для скасування ухвали.
Наведена норма регулює порядок проведення технічної інвентаризації та розрахунку часток виконавцем за домовленістю співвласників, однак не обмежує процесуальні повноваження суду щодо призначення судової експертизи у межах судового розгляду.
Судова експертиза є самостійним процесуальним інститутом, який проводиться відповідно до вимог ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу», а не в порядку добровільного погодження співвласниками розміру часток.
Тому посилання апелянта на відсутність згоди співвласників для проведення відповідного розрахунку не свідчить про неможливість призначення експертизи судом.
Крім того, питання, поставлені судом на вирішення експерта, не позбавляють сторони права подавати додаткові докази, заявляти клопотання про уточнення чи зміну питань експерту, надавати свої заперечення щодо висновку експерта або клопотати про призначення додаткової чи повторної експертизи, оспорювати висновок експерта під час розгляду справи по суті. 
Отже, права сторін унаслідок призначення експертизи не порушуються.
Таким чином, призначення експертизи у даній справі не є формальним чи передчасним процесуальним рішенням, а обумовлене об`єктивною необхідністю встановлення обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення статей 103, 104, 110 ЦПК України, належним чином мотивував необхідність призначення судової земельно-технічної експертизи та дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі на час її проведення.
Наведені в апеляційній скарзі доводи ґрунтуються на особистих припущеннях скаржника та нічим не підтверджені та не спростовують законності, обґрунтованості оскаржуваної ухвали, а тому підстави для її скасування відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання в частині визначення предмета та питань судової земельно-технічної експертизи.
Отже доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків рішення суду щодо визначення експертної установи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційним судом не вирішувався спір по суті заявлених позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про призначення експертизи від 09 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 21 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко
Судді:    М. В. Матківська
І. В. Міхасішин