справа № 619/7081/25
провадження № 2/619/232/26

РІШЕННЯ
іменем України
19 травня 2026 року        м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання – Булах С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дергачівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Лиска Павло Олександрович звернувся до суду з позовом до Дергачівської міської ради, в якому просить:- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на неможливість вступу у спадщину через нотаріуса (нотаріальну контору) після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спадкове майно - житловой будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 через відсутність інформації щодо кола осіб, які проживали з померлою ОСОБА_4 , відсутність інформація щодо кола осіб, які проживали з померлою ОСОБА_5 , наявні дефекти у договорі купівлі-продажу будинку від 11.06.1980, невідповідність правовстановлюючих документів свідоцтву про смерть від 01.12.2006, а також відсутності документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на майно. Таким чином на переконання позивачів такий спір підлягає вирішенню судом, посилаючись на вичерпання способів досудового захисту. 
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2025 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 26 грудня 2025 року на 09 годин 45 хвилин в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області. Також даною ухвалою було витребувано з Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області: спадкову справу № 542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , витяг зі спадкового реєстру; спадкову справу № 542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , витяг зі спадкового реєстру.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року клопотання представника позивачів ОСОБА_6 про витребування доказів задоволено. Витребувано від Харківського обласного державного нотаріального архіву спадкову справу № 542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , витяг зі спадкового реєстру.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу.
Представник позивачів – адвокат Лиска Павло Олександрович надав заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача – ОСОБА_7 звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, при прии?нятті рішення по справі покладається на розсуд суду.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, ОСОБА_4 (роки життя з 19.12.1919 по 27.11.2006) мала на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 32 кв.м. (надалі за текстом – житловий будинок). Підставою виникнення права власності на нього є Договір купівлі-продажу будинку від 11.06.1980, р. № 25, що посвідчений Виконавчим комітетом Токарівської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області. На вказаному договорі наявний реєстраційний напис, що свідчить про реєстрацію в виконавчому комітеті, оплати пошлини, тобто наявна відповідність вимогам ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР в редакції 18.07.1963.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доказом чого є Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 01.12.2006, видане Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 33. 
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, що посвідчений секретарем Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області Дерев`янко Г.В. 07.10.1999, зареєстровано в реєстрі за № 44. Згідно напису секретаря Дерев`янко Г.В. від 28.02.2007, зробленого на вказаному заповіті, заповіт не анульований та другій особі не заповідалось. За змістом заповіту ОСОБА_4 на випадок смерті зробила розпорядження, що все майно належне їй на день смерті і що за законом буде мати заповідає в рівних долях ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . 
Підтвердженням родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як матір та донька, відповідно, наявні в матеріалах справи Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 21.05.1949, актовий запис № 30 (прізвище, ім`я та по-батькові при народженні – ОСОБА_8 ; батьки: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ), Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00056597360 від 18.02.2026 (підтверджено зміну прізвища через вступ у шлюб ОСОБА_8 , післяшлюбне прізвище – ОСОБА_10 ), Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 13.10.1993, видане Московським районним у м. Харкові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/135-а від 06.02.2026 з питань розбіжностей в орфографічній фіксації в документах. 
Підтвердженням родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як матір та донька, відповідно, наявні в матеріалах справи Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 11.10.1956, актовий запис № 38 (прізвище, ім`я та по-батькові при народженні – ОСОБА_11 ; батьки: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ), Свідоцтво про укладання шлюбу серії НОМЕР_5 від 24.01.1981, актовий запис № 1 (підтверджено зміну прізвища через вступ у шлюб ОСОБА_11 , післяшлюбне прізвище – ОСОБА_12 ), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00047786510 від 04.11.2024. 
Підтвердженням родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як матір та донька, відповідно, наявні в матеріалах справи Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00053632513 від 16.09.2025 (прізвище, ім`я та по-батькові при народженні – ОСОБА_13 ; батьки: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ), Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну шлюбу № 00053632183 від 16.09.2025 (підтверджено зміну прізвища через вступ у шлюб ОСОБА_13 , післяшлюбне прізвище – ОСОБА_14 ). 
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого надано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 05.03.2009, актовий запис № 13, виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. 
Правонаступницею після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , доказом чого є заповіт, що посвідчений секретарем Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Дерев`янко Г.В. 25.07.2007, що зареєстрований в реєстрі під № 110. Згідно напису секретаря Дерев`янко Г. від 27.10.2009, зробленого на вказаному заповіті, заповіт не анульований та другій особі не заповідалось. За змістом заповіту ОСОБА_5 на випадок смерті зробила розпорядження, що все майно належне їй на день смерті і що за законом буде мати заповідає ОСОБА_3 .
Підтвердженням родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як матір та донька, відповідно, наявні в матеріалах справи Свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 від 03.04.1976, актовий запис № 12 (прізвище, ім`я та по-батькові при народженні – ОСОБА_15 ; батьки: ОСОБА_16 , ОСОБА_5 ); Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_8 від 26.12.2001, актовий запис № 614 (підтверджено зміну прізвища через вступ у шлюб ОСОБА_15 , післяшлюбне прізвище – ОСОБА_17 ). 
Також не спростовано матеріалами спадкової справи №542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_4 та спадкової справи № 542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_5 наявність встановлених родинних відносин.
Вивченням спадкової справи № 542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_4 встановлено, що після смерті ОСОБА_4 всі три доньки, що зазначені в заповіті прийняли спадщину, а саме: ОСОБА_2 прийняла спадщину, подавши заяву від 22.05.2007, ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши заяву від 25.05.2007, ОСОБА_5 прийняла спадщину, подавши заяву від 25.05.2007. Отже, спадщина прийнята у визначений шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. 
Вивченням спадкової справи № 542/2007, що була заведена після смерті ОСОБА_5 встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла її донька – ОСОБА_3 , подавши заяву від 18.05.2009. Отже, спадщина прийнята у визначений шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.
З постанови завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської областіОСОБА_18 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2025 № 1015/02-31 вбачається відмова у видачі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , так як оскільки неможливо встановити коло спадкоємців, які мають право на спадкування на підставі ст. 1241 ЦК України та прийняли спадщину після спадкодавця шляхом реєстрації за однією адресою на день відкриття спадщини на підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України, а також у зв`язку з неможливістю ствердження, що житловий будинок належить спадкодавцю. 
Аналізуючи зміст постанови завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської областіМаслій А.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2025 № 1015/02-31суд вбачає, що неможливість проведення нотаріальних дій пов`язана з: 1) відсутністю інформації щодо кола осіб, які проживали з померлою ОСОБА_4 – щодо спадкової справи № 542/2007; 2) відсутністю інформації щодо кола осіб, які проживали з померлою ОСОБА_5 – щодо спадкової справи № 445/2009; 3) наявні розбіжності в правовстановлюючому документі на житловий будинок, а саме в договорі купівлі-продажу будинку від 11.06.1980 (в тексті договору зазначено певні не співпадіння, помилки, описки чи недостовірна інформація, зокрема, сторона правочину (покупець) є « ОСОБА_19 »; покупець поіменований як «’ ОСОБА_20 », хоча в свідоцтві про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначена померла як « ОСОБА_4 », що і зазначено в спадковій справі 542/2007); 4) неможливість отримати спадщину через вчинення нотаріальних дій в силу відсутності документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на майно та, відповідно, відомостей в реєстрах щодо реєстрації на праві власності житлового будинку за спадкодавцем.
Аналіз матеріалів спадкової справи № 542/2007 та спадкової справи № 445/2009 свідчить про те, що спадкування відбувається на підставі заповітів, які не анульовані, отже є чинними, в якому вказано коло спадкоємців (три доньки по заповіту від 07.10.1999 та одна донька по заповіту від 25.07.2007), які скористались своїми правами, подали заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Інших осіб, які скористались би своїм правом не встановлено, тому судом робиться висновок про коло спадкоємців, що прийняли спадщину подавши відповідні заяви, висловивши своє волевиявлення. 
Згідно відповіді від Токарівського старостинського округу Дергачівської міської ради від 19.05.2024 № 20, що також міститься в спадковій справі № 542/2007вбачається, що у зв`язку з агресією російської федерації будівлю старостату було пошкоджено, архівну картотеку реєстрації місця проживання – знищено (щодо надання інформації про місце реєстрації ОСОБА_5 ). Так само і вбачається з відповіді Токарівського старостинського округу Дергачівської міської ради від 19.05.2024 № 21, що у зв`язку з агресією російської федерації будівлю старостату було пошкоджено, архівну картотеку реєстрації місця проживання – знищено (щодо надання інформації про місце реєстрації ОСОБА_4 ). Така сама відповідь надавалась Дергачівською міською радою від 04.07.2025 за № 2265/93-32 і адвокату Лисці П.О. на його запит від 01.07.2025. Пошуки інформації в ГУ ДМС у Харківській області адвокатом Лискою П.О. щодо інформації про місце реєстрації ОСОБА_4 у період часу з 11.06.1980 по 27.11.2006 у вказаного органі відсутня (відповідь від 07.07.2025).
Також наявні відповідь з АТ «Харківобленерго» від 18.07.2025 № 16-48/5853, що підтверджує укладання договорів на користування електричною енергією ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , витрат по електроенергії, отже наявні докази користування електроенергією як спадкодавцем, так і спадкоємцем. 
Так само і відсутні відомості у державного нотаріуса про таких осіб, які мають обов`язкову частку у спадщині або ж реалізовували свої права в інший спосіб (подання заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину). Спадкування за заповітом є переважним правом на отримання спадщини, так як в цьому і полягала воля спадкодавця, який обрав коло спадкоємців, які можуть або прийняти або не прийняти спадщину у майбутньому. 
З огляду на викладене судом робиться висновок про відсутність інших осіб, які могли б проживати з спадкодавцями на момент смерті та відповідно визначається суд з колом спадкоємців по спадковим справам №5 42/2007 та № 445/2009. 
Враховуючи смерть ОСОБА_5 , наявність заповіту, ОСОБА_3 , яка єдиним правонаступником, має право на отримання частки від спадщини (1/3), що відкрилась після смерті ОСОБА_4 .
За таких підстав судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають право на отримання в рівних частках – по 1/3 кожна від спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 . Таким спадковим майно є належний на праві власності ОСОБА_4 житловий будинок. 
Судом досліджено Договір купівлі-продажу будинку від 11.06.1980, а також отриманий експертний висновок в Українському бюро лінгвістичних експертиз № 056/52-d від 21.07.2025, який надає ствердні відповіді про фактичну приналежність Договору купівлі-продажу будинку від 11.06.1980 ОСОБА_4 , наявності графічної девіації, особливість друкарської машинки. Зазначається у висновку № 056/52-d від 21.07.2025 про фактичну ідентичність та про приналежність одній особі зазначених в документах імен ОСОБА_21 і ОСОБА_22 . 
Суд сприймає наявні у позивачів документи на власність як підтвердження наявності права власності за померлою ОСОБА_4 . Інших відомостей, що спростовували б таку позицію суду не надано. За таких підстав досліджений висновок надає підстави вважати, що позивачі довели факт приналежності документу спадкодавцю, наявність графічної девіації, зазначення прізвища та імені. 
Постановою завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської областіОСОБА_18 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2025 № 1015/02-31 також зазначалось на неможливість отримати спадщину через вчинення нотаріальних дій в силу відсутності документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на майно та, відповідно, відомостей в реєстрах щодо реєстрації на праві власності житлового будинку за спадкодавцем. На самому договорі купівлі-продажу будинку зазначено, що даний договір посвідчений та наявний реєстраційний напис Виконавчого комітету Токарівської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області. 
Підтвердження відсутності відомостей про державну реєстрацію права власності на майно (житловий будинок) є матеріали спадкової справи № 542/2007 де, зокрема, наявна інформаційна довідка № 862Д від 26.11.2024 від Комунального підприємства Технічної інвентаризації «Інвенрос». Така сама відповідь надавалась Комунальним підприємством Технічної інвентаризації «Інвенрос» від 08.08.2025 за № 01-20/89 і адвокату Лисці П.О. на його запит від 01.07.2025. З огляду на знищення картотеки, пошкодження приміщення Токарівського старостинського округу Дергачівської міської ради, відсутності архівних документів (відповідь від 08.12.2025 № 01-50/94 від архівного відділу Харківської районної державної (військової) адміністрації Харківської області), а також смерті власниці житлового будинку ( ОСОБА_4 ), підтверджується, що на даний час провести реєстрацію через державного реєстратора неможливо. До того ж в самому змісті договору купівлі-продажу житлового будинку наявні технічні помилки, описки. 
Частина четверта статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1. реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2. на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки, квартири, проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення).
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). 
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу».
Відтак хоч Закон № 1952-ІV прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно.
Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе.
Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України.
Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.
Разом з тим при існуванні складної змістової колізії застосуванню підлягають норми того нормативно-правового акта, який повно та точно врегульовує конкретні правовідносини, містить чіткі та зрозумілі положення, які забезпечують передбачуваність законодавства та відповідають законним очікуванням суб`єктів правовідносин.
У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) знайшов своє застосування принцип правової визначеності. Цей Суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and others v. the United Kingdom) та ін.).
Суд неодноразово вказував, що він виходить із таких вимог до національних нормативно-правових актів, щоб вони вважалися законом для цілей Конвенції: 1) нормативно-правовий акт повинен бути доступним: громадянинові як орієнтир правової поведінки і її наслідків, достатнім зат их правових норм, що застосовуються у конкретній справі; 2) норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з необхідною точністю (справа «Санді Таймз проти Сполученого Королівства» The Sunday Times v. The United Kingdom № 1 заява 6538/74 пункт 46). У справі «Кантоні проти Франції» (Cantoni v. France) Суд зазначив, що закон має відповідати якісним вимогам: бути доступним і передбачуваним.
Аналіз нормативно-правових актів дає підстави стверджувати, що саме норми ЦК України (чинні на момент виникнення спірних правовідносин) найбільш повно та точно врегульовували цивільні правовідносини щодо визначення умов та моменту виникнення права власності у набувача нерухомого майна за відповідним правочином.
У межах суб`єктивного права власності доцільно виділити два конструктивних елементи: а) титул власності; б) правомочності власника. Правомочність власника - невід`ємний атрибут права власності та розглядається як динамічна категорія, як одна з основних можливостей власника щодо належного йому майна.
Титул власності є статичною категорією, до зміни власника не передається. Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості - адміністративний акт, який породжує титул власника.
Таким чином, висловивши свою волю на відчуження об`єкта нерухомого майна, власник у межах свого суб`єктивного права власності реалізовує свої правомочності. Державна реєстрація правочину завершує перехід права власності (право власності на об`єкт припиняється у продавця і відповідно виникає в покупця). Тобто покупець набуває не лише правомочності власника, а й сам титул.
Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що особа, яка здійснила державну реєстрацію правочину відповідно до норм статей 334, 657 ЦК України, набула титул власника майна. У свою чергу необхідність реєстрації права на нерухоме майно (на момент виникнення спірних правовідносин - до 01 січня 2013 року) не впливала на виникнення у покупця нерухомості прав власника на це майно.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно положень частин 1-3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
Відтак, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Згідно положень ч. 3 ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
Дергачівська міська рада наділена правом на подання позову про визнання спадщини відумерлою. Відповідачем не спростовано обґрунтування, зазначені в позові, заперечень не наведено, клопотання про призначення експертиз чи витребування доказів не подавалось.
З матеріалів справи вбачається, що сторона позивачів здійснювала спроби з уникнення судового спору з метою реєстрації права власності, проте такі дії стали неможливими. З огляду на наявні докази суд зазначає, що позивачами обрано належний спосіб захисту прав та інтересів, так як в досудовому порядку отримати спадщину не вдалось можливим. 
Враховуючи вищевикладене та те, що позивачі мають право на спадкування належної власності та прав, що залишалась після смерті спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає, що позовні вимоги позивачів законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки позивачі не наполягають на стягненні судових витрат, діями відповідача не порушено прав позивачів, то суд залишає судові витрати за позивачами та не стягує їх з відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дергачівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом – задовольнити повністю. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Реквізити учасників справи:
Позивачі: 
ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП:  НОМЕР_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП:  НОМЕР_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; 
представник позивачів: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_12 ; АДРЕСА_5 ;
відповідач: Дергачівська міська рада, місцезнаходження: 62303, Харківська обл., Харківський р-н, місто Дергачі, пл. Перемоги, будинок 5, код ЄДРПОУ: 04059496. 

Суддя Л. В. Калиновська