ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/14202/26
категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області до Науково-виробничої комерційної приватної фірми «Кварц» про стягнення податкової заборгованості, 

установив:
Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі – позивач, ГУ ДПС у Житомирській області) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Науково-виробничої комерційної приватної фірми «Кварц» (далі – відповідач, НВКПФ «Кварц»), у якому просить ухвалити рішення про надання дозволу на погашення заборгованості у сумі 9904,86 грн за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, який не сплачений у добровільному порядку, у зв`язку з чим було винесено рішення про опис майна в податкову заставу.
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Копія зазначеної ухвали, направлена відповідачу, повернулась до суду з відміткою відділення поштового «за закінченням терміну зберігання».
З метою повідомлення відповідача, відповідно до положень частини 1 статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України, судом 22 травня 2026 року на офіційному веб-порталі судової влади України розміщено оголошення про відкриття провадження у справі та її розгляд.
Верховний Суд в ухвалі від 05 жовтня 2023 року у справа № 9901/218/21 указав, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і тому подібне, з урахуванням конкретних обставин справи можуть уважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
За таких обставин судом вжиті всі передбачені Кодексом адміністративного судочинства України заходи для інформування відповідача про наявність у провадженні суду цієї справи.
Однак, станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що НВКПФ «Кварц» перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Житомирській області.
Відповідач має загальний податковий борг в сумі 9904,86 грн, з яких: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 7342,00 грн, податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) у сумі 1973,87 грн, податок на прибуток підприємств у сумі 588,99 грн.
Зазначений податковий борг виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань, самостійно визначених та задекларованих відповідачем.
Контролюючим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 0000804-1302-0630 від 30 березня 2023 року.
На підставі рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу відповідача № 175/06-30-13-02 від 06 квітня 2023 року податковим керуючим проведено опис майна, за результатами якого складено акт № 1102/06-30-13-02 від 31 жовтня 2023 року.
Для стягнення податкового боргу позивач звернувся з розглядуваним позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Положеннями статті 19 Конституції України проголошено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу вимог статті 67 Конституції України, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі – ПК України) відповідач, як платник податків, зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг – це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За змістом пункту 41.4 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
Відповідно до пунктів 87.1, 87.2 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Згідно з пунктами 88.1, 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкова застава – це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 89.2 статті 89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Пунктом 89.3 статті 89 ПК України визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Відповідно до положень підпунктів 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Таким чином, продаж майна, яке перебуває у податковій заставі, здійснюється у разі недостатності або відсутності коштів за результатами заходів, здійснених з метою стягнення податкового боргу шляхом списання грошових коштів, які перебувають у власності божника, зокрема на його банківських рахунках.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків боржника у податковій заставі.
Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
Такий правовий висновок сформовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 березня 2023 року по справі № 440/11471/21.
Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо погашення податкового боргу платника. При зверненні до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, податковий орган повинен обґрунтувати, в першу чергу, недостатність у такого платника грошових коштів (готівкових чи на рахунках у банку), достатніх для повного погашення його боргу перед бюджетом, а також зазначити, які заходи вжив податковий орган для того, щоб погасити борг платника за рахунок належних йому коштів, та чим це підтверджується.
Судом установлено, що за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 9904,86 гривень, який у добровільному порядку не погашений.
Із наданого позивачем доказів убачається, що у відповідача відсутні відкриті рахунки в банківських установах.
Таким чином, згідно з вимогами статті 95 ПК України в разі недостатності коштів на рахунках платника податків контролюючий орган здійснює погашення податкового боргу шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває в податковій заставі.
Абзацом 2 пункту 95.3 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Судом установлено, що податковим керуючим здійснено опис майна відповідача, що підтверджується актом опису № 1102/06-30-13-02 від 31 жовтня 2023 року.
При розгляді цієї справи судом ураховано висновки Верховного Суду у постанові від 28 березня 2023 року у справі № 440/11471/21 та встановлено наявність усіх умов для надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі.
За встановлених обставин суд дійшов висновку про надання Головному управлінню ДПС у Житомирській області дозволу на погашення податкового боргу НВКПФ «Кварц» за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, згідно з вказаним актом опису.
Ураховуючи викладене, належним способом захисту прав в даному випадку є саме надання дозволу Головному управлінню ДПС у Житомирській області на погашення податкового боргу НВКПФ «Кварц» в розмірі 9904,86 грн за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі
За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Позов Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області задовольнити.
Надати дозвіл Головному управлінню Державної податкової служби у Житомирській області на погашення податкового боргу в розмірі 9904 (дев`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривень 86 копійок за рахунок майна Науково-виробничої комерційної приватної фірми «Кварц», що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

17.06.26