ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Справа № 916/4988/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В.,

секретар судового засідання – Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від Черкаської обласної прокуратури – Соха Л.О.– прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури,
від позивачів – не з`явилися, 
від відповідача – не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 

за позовом керівника Біляївської окружної прокуратури, м. Біляївка, Одеської 
області в інтересах держави в особі:
1. Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса
2. Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, м. Біляївка, Одеської області
до товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт», м. Сміла, 
Черкаської області
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 83 655 грн. 93 
коп. 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Одеської області звернувся з позовом керівник Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Біляївської міської ради Одеського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» про:
1.визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 21 червня 2024 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року, укладеного між Біляївською міською радою Одеського району Одеської області та товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Софт». 
2.визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 18 липня 2024 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року, укладеного між Біляївською міською радою Одеського району Одеської області та товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Софт». 
3.стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» на користь Біляївської міської ради Одеського району Одеської області надмірно сплачені кошти в сумі 83 655 грн. 93 коп..
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16 грудня 2025 року позовну заяву передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Черкаської області.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання було призначено на 10 год. 00 хв. 20 лютого 2026 року.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 20 лютого 2026 року, суд вирішив, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті було призначено на 10 год. 30 хв. 19 березня 2026 року.
Позивачі та відповідач у судове засідання не з`явилися. 
В матеріалах справи міститься клопотання Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області про розгляд справи за відсутності його представника.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що додаткові угоди до договору №04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року укладені з порушенням вимог Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12 жовтня 2022 року, ст. 632 ЦК України, п. 2, ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».
Отже, спірні угоди підлягають визнанню недійсними в судовому порядку а надмірно сплачені грошові кошти підлягають стягненню з продавця електроенергії на користь покупця. 
Відповідач відзиву на позов суду не надав, своїм правом на захист не скористався.
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 20 лютого 2026 року було доставлено відповідачу до його електронного кабінету 23 лютого 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа виготовленої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».
Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Перший позивач надіслав суду свої письмові пояснення, в яких вказав, що Південний офіс Держаудитслужби є міжрегіональним територіальним органом Держаудитслужби, підпорядковується їй та здійснює свої повноваження відповідно до Положення про Південний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02 червня 2016 року № 23.
Згідно з ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про публічні закупівлі» № 922-VIII Рахункова палата, Антимонопольний комітет України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.
Південний офіс Держаудитслужби звертає увагу на те, що згідно ст. 14 ст. 1 Закону № 922-VIII закріплено, що моніторинг процедури закупівлі – аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель. 
Частиною 1 статті 8 Закону № 922-VIII встановлено порядок здійснення моніторингу процедур публічних закупівель. Моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи. Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Рішення про початок моніторингу процедури закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа) за наявності однієї або декількох підстав (частина 2 статті 8 Закону № 922-VIII). 
Перший позивач звертає увагу суду, що зверненню прокурора до суду з позовом передував лист Біляївської окружної прокуратури Одеської області від 23 вересня 2025 року, яким прокуратура просила надати інформацію щодо вжитих заходів з усунення порушень вимог законодавства при укладенні додаткових угод № 1 від 21 червня 2024 року та № 2 від 18 липня 2024 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року, укладеного між Біляївською міською радою Одеського району Одеської області та товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОФТ» за результатами відкритих торгів з особливостями (ID закупівлі: UA-2023-12-28-002527-a) з очікуваною вартістю 480 557 грн. 00 коп.
У відповідь Південний офіс Держаудитслужби своїм листом від 10 жовтня 2025 року № 151525-17/3910-2025 повідомив прокуратуру, що викладені нею у зверненні факти будуть враховані в межах повноважень під час проведення майбутніх заходів державного фінансового контролю у Біляївській міській раді Одеського району Одеської області.
Перший позивач звернув увагу суду, що Південний офіс Держаудитслужби не проводив заходів щодо перевірки дотримання вимог законодавства при укладанні додаткових угод № 1 від 21 червня 2024 року, № 2 від 18 липня 2024 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року, які були укладені між Біляївською міською радою Одеського району Одеської області та товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОФТ». Південний офіс Держаудитслужби позбавлений можливості надати пояснення щодо суті виявленого порушення
В судовому засіданні, яке відбулося 19 березня 2026 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №916/4988/25.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення прокурора, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного:
Судом встановлено, що Біляївською міською радою у системі публічних закупівель Prozorro було розміщено оголошення №UA-2023-12-28-002527 на проведення відкритих торгів з особливостями на закупівлю товару «ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, без розподілу з очікуваною вартістю 481 557 грн.00 коп.
Запланований обсяг електричної енергії складав 74 660 кВт*год.
Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися: товариство з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс» з ціновою пропозицією 481 557 грн. 00 коп. з ПДВ, товариство з обмеженою відповідальністю «Промгаз Сіті» з ціновою пропозицією 481 000 грн. 00 коп. з ПДВ, товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен» з ціновою пропозицією 450 492 грн. 77 коп. з ПДВ, товариство з обмеженою відповідальністю «Тут Енергія» з ціновою пропозицією 447 960 грн. 00 коп. з ПДВ, товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» з ціновою пропозицією 447 960 грн. 00 коп. з ПДВ та товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» з ціновою пропозицією 446 466 грн. 80 коп. з ПДВ. 
За результатами відкритих торгів, згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій/пропозицій №UA-2023-12-28-002527 від 02 січня 2026 року, визначено переможцем товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» з ціновою пропозицією 446 466 грн. 80 коп. з ПДВ та відповідно прийнято рішення про намір укласти договір.
За результатами проведення відкритих торгів між товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» (постачальник) та Біляївською міською радою (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року.
Умовами договору сторони погодили:
п.1.1. цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір) встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії;
п. 1.2. умови цього договору розроблені відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі – ПРЕЕ). 
п. 2.1. за цим договором постачальник продає електричну енергію (код за ДК021:2015-09310000-5 Електрична енергія) споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити отриману електричну енергію, на умовах цього договору;
п. 2.2. обсяг постачання електричної енергії за цим договором складає 74660 кВт/год;
п. 3.1. постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником згідно поданої споживачем заяви згідно додатку №1 до даного договору. Постачальник зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії по всім визначеним в заяві споживача об`єктам.;
п. 5.1. ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить 5 грн. 98 коп. (п`ять грн. 98 коп.) в т.ч. ПДВ 0,99667. Ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, що становить 0,52857 грн. (без ПДВ). Ціна електричної енергії не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, технічного обслуговування, комерційного обліку. Вказані послуги оплачуються споживачем самостійно;
п. 5.2. загальна вартість договору становить 446 466 грн. 80 коп. (чотириста сорок шість тисяч чотириста шістдесят шість гривень 80 копійок) в т.ч. ПДВ 74 411 грн. 13 коп.;
п. 5.3. обсяги закупівлі може бути зменшено, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача та потреби електроенергії;
п. 5.5. ціна цього договору та ціна за одиницю товару може змінюватись у випадках передбачених ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України №1178 від 12 жовтня 2022 рік «Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених ЗУ «Про публічні закупівлі» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування;
п. 5.6. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць;
п.5.7. станом на останній календарний день розрахункового періоду постачальником складається акт приймання – передачі електричної енергії та протягом 5 (п`ять) робочих днів надається споживачу. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акта, у цей же строк;
п. 5.8. оплата за даним договором здійснюється споживачем на підставі акта приймання - передачі електричної енергії у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до 25-го числа (включно) місяця наступного за звітним;
п. 13.1. договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2024 року включно, в частині постачання електричної енергії з 01січня 2024 року  до 31 грудня 2024 року, а щодо проведення розрахунків – до їх повного здійснення. 
Також сторонами було підписано заяву – приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток №1 до договору) та комерційну пропозицію (додаток №2 до договору). 
В подальшому, між сторонами укладено спірні додаткові угоди, якими з урахуванням збільшення ціни на електроенергію було зменшено обсяги закупівлі.
Зокрема, судом встановлено, що листом від 03 травня 2024 року №13527 відповідач повідомив Біляївську міську раду, що за даними з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» - https://www.oree.com.ua/ на ринку електричної енергії в Україні відбулося коливання ціни в бік зростання.
Станом на дату укладення договору (04 січня 2024 року) середньозважена ціна електричної енергії в об`єднаній енергетичній системі (ЕОС) України за 1 кіловат-година становила 1,93399 гривень без ПДВ, в квітні 2024 року – 3,33377 гривень без ПДВ, а в травні – 4,22192 гривень без ПДВ. 
Зазначена інформація підтверджується експертним висновком щодо коливання ціни Черкаської торгово-промислової палати» від 31 травня 2024 року №О-214.
Оскільки відбулося зростання коливання ціни у бік зростання на +26,64% при порівнянні відповідних періодів та на 118,30% відносно моменту підписання договору, то відповідач запропонував другому позивачу укласти додаткову угоду про підвищення ціни на 26,64% до економічно обґрунтованого рівня.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до експертного висновку від 31 травня 2024 року №О-214 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за квітень (в цілому) 2024 рік становила 3333,77 грн./МВт.год, а за травень (в цілому) 2024 рік 4221,92 грн./МВт.год, що становить 26,64 % коливання середньозваженої ціни. 
Додатковою угодою №1 від 21 червня 2024 року до договору від 04 січня 2024 року викладені в новій редакції умови договору, а саме:
п. 2.2. обсяг постачання електричної енергії за цим договором складає 65613,32 кВт/год;
5.1. ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором з 01 червня 2024 року становить 7,40410 грн. (сім грн. 40,410 коп.) в т.ч. ПДВ 1,23402. 
Також сторони виклали п. 1 ціна (тариф) електричної енергії додатку №2 до договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції:
1. тариф електричної енергії з врахуванням вартості тарифу на передачу та ПДВ з 01 червня 2024 року 7,40410 грн. за 1 кВт/год, на загальну суму: 446 466 грн. 80 коп. з ПДВ, та містить наступні складові:
- ціна електричної енергії з урахуванням послуги постачальника – 5,64151 грн. без ПДВ за 1 кВт/год;
- тариф на послугу з передачі – 0,52857 грн. без ПДВ за 1 кВт/год; ПДВ – 1,23402 грн. 
При цьому: розрахунковий період з 01 січня 2024 року по 31 травня 2024 року - кількість кВт/год становить 27625; ціна (тариф) за одиницю, грн. з ПДВ – 5,98; загальна вартість грн. з ПДВ – 165 197, 50 грн.
Розрахунковий період з 01 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року - кількість кВт/год становить 37988,32; ціна (тариф) за одиницю, грн. з ПДВ – 7,40410; загальна вартість грн. з ПДВ – 281 269, 30 грн.
В подальшому своїм листом від 02 липня 2024 року №14601 відповідач повідомив Біляївську міську раду, що за даними з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» - https://www.oree.com.ua/ на ринку електричної енергії в Україні відбулося коливання ціни в бік зростання.
Станом на травень 2024 року середньозважена ціна електричної енергії в об`єднаній енергетичній системі (ЕОС) України за 1 кіловат-година становила 4,22192 гривень без ПДВ, а в червні 2024 року – 5,40338. 
Зазначена інформація підтверджується експертним висновком щодо коливання ціни Черкаської торгово-промислової палати від 01 липня 2024 року №О-297/03.
Відповідач запропонував другому позивачу змінити ціну за одиницю електричної енергії з 01 липня 224 року пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку.
Відповідно до експертного висновку від 01 липня 2024 року №О-97/03 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за травень 2024 рік 4221,92 грн./МВт.год, а за червень 2024 рік 5403,38 грн./МВт.год, а що становить +27,98 % коливання середньозваженої ціни. 
Додатковою угодою №2 від 18 липня 2024 року до договору від 04 січня 2024 року викладені в новій редакції умови договору, а саме:
п. 2.2. обсяг постачання електричної енергії за цим договором складає 58747,893 кВт/год;
5.1. ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором з 01 липня 2024 року становить 9,29829 грн. (дев`ять грн. 29,829 коп.) в т.ч. ПДВ 1,54972. 
Також сторони виклали п. 1 ціна (тариф) електричної енергії додатку №2 до договору «Комерційна пропозиція» в наступній редакції:
1.тариф електричної енергії з врахуванням вартості тарифу на передачу та ПДВ з 01 липня 2024 року становить 9,29829 грн. за 1 кВт/год, на загальну суму: 446 466 грн. 80 коп. з ПДВ, та містить наступні складові:
- ціна електричної енергії з урахуванням послуги постачальника – 7,22000 грн. без ПДВ за 1 кВт/год;
- тариф на послугу з передачі – 0,52857 грн. без ПДВ за 1 кВт/год; 
- ПДВ – 1,54972 грн. 
При цьому: розрахунковий період з 01 січня 2024 року по 31 травня 2024 року - кількість кВт/год становить 27625; ціна (тариф) за одиницю, грн. з ПДВ – 5,98; загальна вартість грн. з ПДВ – 165 197, 50 грн.
За період з 01 червня 2024 року по 30 червня 2024 року - кількість кВт/год становить 4287; ціна (тариф) за одиницю, грн. з ПДВ – 7,40410; загальна вартість грн. з ПДВ – 31 741, 38 грн., а за період з 01 липня 2024 року по 31 грудня 2024 року кількість кВт/год становить 26835,893; ціна (тариф) за одиницю, грн. з ПДВ – 9,29829; загальна вартість грн. з ПДВ – 249 527, 92 грн.
На виконання умов договору, з урахуванням додаткових угод продано споживачу 60670,714 кВт/год електричної енергії на загальну суму 446 466 грн. 80 коп., що підтверджується актами здачі-приймання робіт: від 05 лютого 2024 року 10 840 кВт*год на суму 64 823 грн. 20 коп. з ПДВ, від 21 лютого 2024 року 6 287 кВт*год на суму 37 596 грн. 26 коп. з ПДВ, від 26 березня 2024 року 5 921 кВт*год на суму 35 407 грн. 58 коп. з ПДВ, від 24 квітня 2024 року 5 388 кВт*год на суму 32 220 грн. 24 коп. з ПДВ, від 24 травня 2024 року 4 577 кВт*год на суму 27 370 грн. 46 коп. з ПДВ, від 28 червня 2024 року 4 287 кВт*год на суму 31 741 грн. 38 коп. з ПДВ, від 24 липня 2024 року 4 620 кВт*год на суму 42 958 грн. 10 коп. з ПДВ, від 02 вересня 2024 року 5 659 кВт*год на суму 52 619 грн. 02 коп. з ПДВ, від 30 вересня 2024 року 4 612 кВт*год на суму 42 883 грн. 71 коп. з ПДВ та від 24 жовтня 2024 року 4 464 кВт*год на суму 41 507 грн. 57 коп. з ПДВ.
За спожиту електричну енергію Біляївська міська рада сплатила 446 466 грн. 80 коп, що підтверджується платіжними інструкціями: №26 від 05 лютого 2024 року - 64 823 грн. 20 коп., №61 від 21 лютого 2024 року - 37 596 грн. 26 коп., №129 від 26 березня 2024 року - 35 407 грн. 58 коп., №183 від 24 квітня 2024 року – 32 220 грн. 24 коп., №244 від 24 травня 2024 року - 27 370 грн. 46 коп., №346 від 25 липня 2024 року – 42 958 грн. 10 коп., №301 від 01 липня 2024 року - 31 741 грн. 38 коп., №437 від 09 вересня 2024 року – 52 619 грн. 02 коп., №527 від 01 жовтня 2024 року – 42 883 грн. 71 коп., №603 від 28 жовтня 2024 року – 41 507 грн. 57 коп. та №692 від 03 грудня 2024 року - 37 339 грн. 28 коп.
Отже, укладення спірних додаткових угод про зміну істотних умов закупівлі, шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію, призвело до збільшення ціни на одиницю товару наступним чином: на підставі додаткової угоди № 1 відсоток збільшення ціни на товар склав 26,64% від первісної ціни за результатами торгів; на підставі додаткової угоди № 2 відсоток збільшення ціни на товар склав 55,5 % від первісної ціни.
З урахуванням всіх спірних додаткових угод ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла, а обсяг поставленої електричної енергії зменшився до 60 670,714 кВт/год замість 74 660 кВт/год за основним договором.
Судом враховано, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом «Про публічні закупівлі» (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).
З аналізу положень Закону «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 926/3421/22).
Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
У частині першій статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі договір постачання електричної енергії, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами України «Про публічні закупівлі».
Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору як таких, що суперечать положенням Закону «Про публічні закупівлі» та стягнення надмірно сплачених за ними коштів у зв`язку підвищенням ціни на товар.
Згідно із частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Всупереч наведеній нормі закону, сторони укладаючи спірні додаткові угоди передбачали умову, згідно якої ціна товару збільшувалася ще до моменту їх укладання. Тобто, вже після фактичного виконання договору в цій частині, щодо постачання товару по первісній ціні (угодою №1 від 21 червня 2024 року ціна змінювалася з 01 червня 2024 року, а угодою №2 від 18 липня 2024 року ціна змінювалася з 01 липня 2024 року). 
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із системного аналізу наведених норм ЦК України та Закону «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії».
Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова «підписання договору про закупівлю» замінені словами «підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару», а друге речення після слів «дизельного пального" доповнено словом «природного». Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIяк у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12 жовтня 2022 року затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» (далі - Особливості), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Відповідно до п. 19 Особливостей (в редакції чинній станом на момент укладання спірних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Підпункт 2 пункту 19 особливостей в редакції Постанови КМ № 1067 від 01 вересня 2025 року передбачає, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13 цих особливостей, крім договору про закупівлю, зазначеного в абзацах другому, третьому частини першої статті 41 Закону) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: узгодженого сторонами збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі), за умови документального підтвердження такого коливання. Такі зміни до договору про закупівлю можуть бути внесені не раніше 90 днів з дня підписання договору про закупівлю або внесення до нього змін щодо збільшення ціни за одиницю товару за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Обмеження стосовно строків внесення змін до договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару не застосовується у разі зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін). Змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 відсотків ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06 лютого 2025 року по справі №916/747/24 наголосити на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, звертає увагу на нормативне закріплення у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ № 1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 % ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Тобто, положеннями постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50 %, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10 % під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
Проте, положення прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067) не можуть застосовуватися до договірних відносин публічних закупівель, які виникли до набрання нею чинності.
Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Також, суд погоджується з доводами прокурора стосовно того, що положення підпункті 2 пункту 19 Особливостей (в редакції постанови чинної на момент укладення договору та спірних додаткових угод) лише деталізують випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та не встановлюють іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою Закону.
Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду у постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 918/694/23.
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни необхідно враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (див. пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24).
Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 206, 207 постанови від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24 вказала, що зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Отже, у постановах від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24, від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанови Верховного Суду від 12 листопада 2024 року у справі № 910/19784/23, від 10 вересня 2024 року у справі № 918/703/23, від 02 липня 2024 року у справі № 910/13579/23, від 14 травня 2024 року у справі № 917/1010/22).
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:
(1) відбувається за згодою сторін, зокрема шляхом підписання додаткових угод до основного договору про закупівлю;
(2) збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
(3) коливання ціни такого товару на ринку має бути обґрунтоване і документально підтверджене постачальником;
(4) ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;
(5) така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
(6) загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Метою Закону «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10 грудня 2024 року у справі № 924/413/24, від 15 жовтня 2024 року у справі № 918/18/24, від 08 жовтня 2024 року у справі № 918/728/23).
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону «Про публічні закупівлі».
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 ЦК України.
Так, згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Судом враховано, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами – при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).
Виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.
Таким чином, довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Водночас, судом враховано, що укладаючи спірні додаткові угоди, якими збільшено ціну електроенергії, сторони керувалися ціновою експертним висновками Черкаської торгово-промислової палати, які не можуть достовірно свідчити про рівень цін на дати укладення спірних додаткових угод (21 червня 2024 року, 18 липня 2024 року).
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну ціни електроенергії на ринку, за певний період часу, чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів, і до внесення відповідних змін до нього.
Проте, жоден із документів, які стали підставою для укладення спірних додаткових угод, не містить інформації про коливання ціни на електричну енергію на ринку у період з дати укладення договору, до дати звернення постачальника з пропозиціями внести наступні зміни до договору та укладання додаткової угоди (угод) в частині збільшення ціни на одиницю товару.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №927/491/19 від 18 червня 2021 року у своїй постанові зазначав, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. 
Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Водночас, у своїх пропозиціях про збільшення ціни на товар постачальник лише посилався на коливання цін на ринку та не обґрунтовував, чому таке підвищення зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні.
Постачальник не навів причини, через які виконання уже укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.
Постачальник, на момент укладання спірних додаткових угод, а також під час розгляду даного спору не довів належними та допустимими доказами факту того,  що підвищення ціни було непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що оскільки додатковими угодами сторони збільшили ціну за одиницю товару понад 10% від ціни, що була визначена сторонами в основному договорі, укладення таких угод суперечить вимогам ЦК Українги та Закону «Про публічні закупівлі», зокрема пункту 2 частини п`ятої статті 41.
У постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 Верховний Суд, зокрема, зазначив:
«Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, та постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19, від 27 липня 2022 року у справі № 644/3932/18-ц, від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 639/6422/21.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.».
Отже, стягнення із відповідача безпідставно набутих грошових коштів не є заходом відповідальності.
При цьому судом було враховано правові висновки наведені в постанові КГС у складі ВС від 10 березня 2026 року зі справи №921/513/24, постанові ВП ВС від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24. 
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, з відповідача на користь Біляївської міської ради як споживача за договором про постачання електричної енергії підлягає стягненню 83 655 грн. 93 коп. грошових коштів набутих на виконання недійсних правочинів.
Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо наявності підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у спірних правовідносинах, господарський суд зазначає наступне:
Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною третьою статті 23 Закону «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Рішенням Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 3-рн/99, визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини вказаного вище рішення під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Пунктом 5 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган державної влади чи місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах.
Згідно зі статтею 23 Закону «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Сам факт незвернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення майна, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року року у справі № 903/129/18).
Відповідно до частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.
Укладення неправомірних додаткових угод призвело до зайвих виплат із бюджету, шкоду у зв`язку з їх укладенням завдано територіальній громаді Біляївської міської ради. Тому захист інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до законодавства має здійснювати Біляївська міська рада, яка є стороною спірних правочинів та органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 дійшла таких висновків:
- бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 77);
- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 80).
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність укладення договору про закупівлю та/або незаконного внесення до нього змін, що спричинює надмірне витрачання бюджетних коштів, не відповідає такому інтересу.
Так, прокурор вказує, що порушення законодавства про публічні закупівлі при постачанні електричної енергії за договором призвели до безпідставного витрачання бюджетних коштів у сумі 83 655 грн. 93 коп., що порушило економічні інтереси держави, та свідчить про нераціональне та неефективне їх використання.
З матеріалів справи вбачається, що Біляївська окружна прокуратура зверталася з листами у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до Біляївської міської ради від 24 вересня 2025 року за № 56-2871 вих-2556-316-25 та до Південного офісу Держаудитслужби від 24 вересня 2025 року № 56-2870вих-2556-316-25, в яких повідомила про порушення інтересів держави та просила повідомити чи планується ними вжиття заходів або повідомити причини неможливості проведення заходів щодо поновлення інтересів держави. 
Листами від 09 жовтня 2025 року №11-17/1151 Біляївська міська рада та від 10 жовтня 2025 року №151525-17/3910-2025 Південний офіс Держаудитслужби повідомили Біляївську окружну прокуратуру про те, що заходи щодо усунення вказаних порушень не вживалися. 
Листами від 13 листопада 2025 року №56-3478вих2556-316-25 та №56-3477вих2556-316-25 на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Біляївська окружна прокуратура повідомила Біляївську міську раду та Південний офіс Держаудитслужби про те, що позовна заява найближчим часом буде скерована до суду. 
Наведені обставини, а також той факт, що уповноваженими органами не здійснюється захист порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку, став підставою для звернення керівника Біляївської окружної прокуратури з даним позовом до суду.
Щодо визначення позивачем у справі Держаудитслужби суд ураховує висновки Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 826/9672/17, де відзначено, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень (аналогічний висновок викладено у постанові). З урахуванням наведеного, Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель (аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі 911/1497/18, від 20 липня 2021 року у справі № 904/5598/18 тощо).
Так, Держаудитслужба, отримавши інформацію про наявність відповідних порушень при укладенні спірних додаткових угод до договору, не була позбавлена можливості здійснити перевірку закупівлі щодо укладеного між сторонами договору і додаткових угод до нього.
У разі виявлення відповідних порушень Державна аудиторська служба України могла звернутись до суду з позовом щодо усунення допущених порушень (в тому числі щодо визнання спірних додаткових угод до договору недійсним, стягнення коштів.
Невжиття Держаудитслужбою як компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про можливе порушення інтересів держави, свідчить про його бездіяльність. За наведених обставин прокурор правомірно звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі Держаудитслужби.
Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 927/1058/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 927/189/22, від 13 березня 2024 року у справі № 927/535/22, від 13 березня 2024 року у справі № 922/1682/22, від 26 березня 2024 року у справі № 927/373/22.
Підставою реалізації прокуратурою представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка органів, уповноважених здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тобто нездійснення ним захисту інтересів держави.
Прокурор мав повноваження для подання позовної заяви у даній справі в інтересах держави в особі Ради, як органу, що здійснює фінансування, розподілення та контроль за використанням бюджетних коштів громади, водночас стороною договору та в особі Держаудитслужби, як органу, що здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів.
Отже, враховуючи нездійснення Біляївською міською радою та Південним офісом Держаудитслужби заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді, а тому підстав для залишення позову без розгляду не вбачається. 
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 21 червня 2024 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року, укладеного між Біляївською міською радою Одеського району Одеської області, просп. Незалежності, 9, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, ідентифікаційний код 33579244 та товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Софт», вул. Ольги Олійник, 6, м. Сміла, Черкаська область, ідентифікаційний код 32654545.
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 18 липня 2024 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №04/01/24-8ЕП від 04 січня 2024 року, укладеного між Біляївською міською радою Одеського району Одеської області, просп. Незалежності, 9, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, ідентифікаційний код 33579244 та товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Софт», вул. Ольги Олійник, 6, м. Сміла, Черкаська область, ідентифікаційний код 32654545.
4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт», вул. Ольги Олійник, 6, м. Сміла, Черкаська область, ідентифікаційний код 32654545 на користь Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, просп. Незалежності, 9, м. Біляївка, Одеський район, Одеська область, ідентифікаційний код 33579244 - 83 655 грн. 93 коп. безпідставно одержаних коштів. 
5. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт», вул. Ольги Олійник, 6, м. Сміла, Черкаська область, ідентифікаційний код 32654545 на користь Одеської обласної прокуратури, вул. Італійська, 3, м. Одеса, ідентифікаційний код 03528552 – 9 084 грн. 00 коп. судового збору. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 20 травня 2026 року. 

Суддя А.В.Васянович