Справа № 646/671/26 
№ провадження 2/646/1978/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року       м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді Демченко І.М. за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора про зняття арешту з нерухомого майна
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Головченко Е.А., 

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правничої допомоги діє адвокат Головченко Еліс Анатоліївна, звернулися до суду з позовом скасування арешту, накладеного на будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 6375208 від 10.01.2008, № реєстру 26553, внутрішній №; 3А01053D23EF2532305В. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1980 за № 2-ДН-1223 є власником вищевказаного житлового будинку, однак у 2025 році при спробі здійснити правочин, пов`язаний із цим об`єктом нерухомості, з`ясувалась наявність запису про обтяження щодо нього в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який зареєстрований 10.01.2008 за № 6375208 Першою Харківською міською нотаріальною конторою на підставі ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.01.1974, власник ОСОБА_2 . 
Посилаючись на те, що накладений в інтересах невідомої йому особи у 1974 році арешт, позбавляє його, як законного власника, реалізувати своє право власності та розпорядитися майном на власний розсуд, за захистом своїх прав ОСОБА_1 звернувся до суду.
Ухвалою суду від 20.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18.03.2026 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі.
На підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1980, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-ДН-1223, встановлено, що ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 . Цей житловий будинок належав продавцю ОСОБА_3 на підставі дубліката договору дарування, посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою 14 квітня 1960 року за реєстрованим № 7-668. Дублікат виданий 11 грудня 1980 року за реєстром № 3-В435, зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1980 року за реєстром № 956, рішення народного суду Червонозаводського району м.Харкова від 18.02.1975, справа № 2-34, зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 31.10.1975 за реєстром № 956/8, мирової угоди, затвердженої ухвалою Народного суду Червонозаводського району м.Харкова від 23.09.1975 справа № 2-1185, зареєстрованої Харківським міським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1980 року за реєстром № 956.
З матеріалів архівної судової справи Народного суду Червонозаводського району м.Харкова за № 2/5-1185, встановлено, що 23 вересня 1975 року ухвалою суду затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та земельної ділянки та за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .
З матеріалів архівної судової справи Народного суду Червонозаводського району м.Харкова за № 2/5-1089, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Жихор померла ОСОБА_2 , яка за життя залишила заповіт на належну їй 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на ім`я свого онука ОСОБА_4 . Рішенням Народного суду Червонозаводського району м.Харкова від 18.02.1975 заповіт ОСОБА_2 визнано частково недійсним на 1/6 частину та за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 частину цього домоволодіння. 
Із долученої до матеріалів цієї архівної справи заяви ОСОБА_4 до Шостої нотаріальної контори м.Харкова від 01.08.1975 (на якій міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - оформленні спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 ) вбачається, що у зв`язку із розглядом вищевказаної справи про визнання недійсним заповіту, судом накладено арешт на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою архіву Основ`янського (до перейменування Червонозаводського) районного суду міста Харкова справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину домоволодіння не збереглася.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 12.09.2025 щодо об`єкта нерухомості з реєстраційним номером 24886629663120 за адресою: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 , актуальною є інформація про державну реєстрацію обтяжень, а саме: арешт нерухомого майна, підстава внесення запису: ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.01.1974, відомості про особу, майно/права якої обмежуються : ОСОБА_2 .
До Єдиного реєстру заборон інформація внесена 10.01.2008; реєстраційний номер обтяження 6375208, номер запису про обтяження 44669018.
Відтак в межах цієї справи підлягають оцінці обставини справи із застосуванням законодавства, що діяло під час виникнення та розвитку спірних правовідносин.
Відповідно до статті 3 Закону Української РСР «Про державний нотаріат» від 19.07.1973 встановлено, що для вчинення нотаріальних дій в Українській РСР організуються державні нотаріальні контори. Нотаріальні дії в державних нотаріальних конторах вчиняють державні нотаріуси (старші державні нотаріуси, заступники старших державних нотаріусів, державні нотаріуси).
За положеннями статті 10 вищевказаного закону державні нотаріуси накладають заборону відчуження жилого будинку.
Більш детальних положень щодо підстав накладення заборон відчуження та порядок їх скасування цей не містив.
Однак, відповідно до статті 54 Закону Української РСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 № 3377-VIII, період дії якого також охоплює період розгляду Червонозаводським судом м.Харкова справ за позовами ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , щодо спадкового майна ОСОБА_2 , державний нотаріус за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, у таких випадках: 
1) за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників;
2) при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу;
3) в усіх інших випадках, передбачених законом.
Накладення заборони відчуження жилого будинку станом на дату виникнення спірного обтяження регламентовано главою VI Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 (далі - Інструкція №45/5, яка втратила чинність на підставі Наказу Мін`юсту № 18/5 від 14.06.94).
Пунктами 149, 151 Інструкції № 45/5 встановлено, що державний нотаріус за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку), яка реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на жилий будинок. Про накладення заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.
Згідно з пунктом 152 Інструкції № 45/5, державний нотаріус, одержавши повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту, державний нотаріус робить про це відмітку в реєстрі і алфавітній книзі.
Відповідно до пункту 19 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.76 № 1/5, всі нотаріальні дії, які вчиняються службовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій по формі, затвердженій Міністерством юстиції СРСР (додаток N 1). Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в документах, що видаються службовою особою виконавчого комітету, і в посвідчувальних написах.
Наказом Міністерства юстиції України №41/5 від 27.05.1997, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 травня 1997 року за №194/1998 (втратив чинність на підставі Наказу Мін`юсту № 31/5 від 09.06.1999) затверджено «Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна». Цим наказом внесені зміни до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5, яким , зокрема визначено, що для реєстрації заборон створюються Єдиний та Базові реєстри для реєстрації заборон.
Положенням про єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 травня 1997 року за №194/1998 (далі - Положення №194/1998), було встановлено порядок створення Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесення реєстраційних записів до нього, а також одержання, обігу та надання інформації щодо заборон та арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна.
Єдиний реєстр створюється державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України ("ДЕРЖІНФОРМЮСТ"). 
Відомості про заборони, арешти на відчуження нерухомого майна вносяться у Єдиний реєстр у день їх надходження.
Разом з тим, чинне на час виникнення обтяження законодавство передбачало реєстрацію заборон винятково на паперових носіях.
Наказом Міністерства юстиції від 18.08.2004 №85/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 1020/9619 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012) "Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України", з метою вдосконалення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, збереження та захисту даних, що містяться у ньому, підвищення рівня захисту майнових прав та інтересів громадян і юридичних осіб, а також профілактики злочинів проти власності, внесено зміни та доповнення до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 №31/5, зареєстрованого в Мін`юсті 10.06.99 за №364/3657, та зобов`язано Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України:
- здійснити заходи щодо створення програмного забезпечення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке відповідало б новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації;
-забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до нової бази.
Судом встановлено, що заборона відчуження об`єктів нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 , накладена на підставі ухвали суду від 09.01.1974, та внесена до реєстру заборон 10.01.2008, тобто після спливу більше тридцяти років після часу підстав її виникнення та фактичної зміни власника житлового будинку.
Натомість, з урахуванням приписів пунктів 3 та 4 наказу Мін`юсту від 18.08.2004 N85/5, в подальшому Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України як Адміністратор Реєстру заборон було зобов`язане здійснити заходи щодо створення програмного забезпечення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке відповідало б новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації, та забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до нової бази.
Відтак, саме на стадії перенесення архівного запису про заборону від 10.01.2008, реєстраційний номер обтяження 6375208 за архівним номером 23А01053D23EF2532305В з існуючої бази даних електронного Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до нової бази, пов`язаної із запровадженням нового програмного забезпечення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич І.І. було внесено запис 26.10.2021 за № 61165350 (з відкриттям розділу).
Незняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 92 Конституції України визначено, що правовий режим власності визначається виключно законами України.
За положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі викладеного, враховуючи, що накладений арешт на нерухоме майно в межах розгляду цивільної справи, яка перебувала у провадженні суду понад п`ятдесят років тому, втратив свою актуальність, та за наявності достовірних даних про смерть особи, права якої було обмежено, з метою недопущення надмірного, тривалого та безпідставного втручання у права нинішнього власника об`єкта нерухомості, а саме позивача на вільне володіння та розпорядження нерухомим майном, належному йому понад сорок років на праві власності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Керуючись 2, 23, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Зняти арешт нерухомого майна, накладений на об`єкт обтяження - житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав в розділі актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження 44669018, дата, час державної реєстрації: 10.01.2008, державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич Інга Іванівна, на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.01.1974 без номера; особа, майно/права, якої обтяжуються : ОСОБА_2 , підстава внесення запису: індексний номер 61165350 від 26.10.2021.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 08.05.2026.

Головуючий           І.М.Демченко