ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/937/26 Справа № 175/2360/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Дараган Л. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Гапонова А.В., Никифоряка Л.П., 
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Дараган Л.В. від 31 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації, визнання протиправними та скасування рішень,– 
ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221455400:02:008:1100, зі скасуванням запису в Державному земельному кадастрі та закриттям поземельної книги про державну реєстрацію цієї земельної ділянки; визнати протиправним та скасувати рішення Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 565-23-VIII від 28 квітня 2023 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність відповідачці ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221455400:02:008:1100; скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності відповідачки ОСОБА_2 із закриттям розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна – земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221455400:02:008:1100; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 221455400:02:008:1103, зі скасуванням запису в Державному земельному кадастрі та закриттям поземельної книги про державну реєстрацію цих земельних ділянок; визнати протиправним та скасувати рішення Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 565-23-VIII від 28 квітня 2023 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність відповідачу ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 221455400:02:008:1103; скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності відповідача ОСОБА_3 із закриттям розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна – земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 221455400:02:008:1103. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації, визнання протиправними та скасування рішень – задоволено. Вирішено скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221455400:02:008:1100, зі скасуванням запису в Державному земельному кадастрі та закриттям поземельної книги про державну реєстрацію цієї земельної ділянки. Визнати протиправним та скасувати рішення Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 565-23-VIII від 28 квітня 2023 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221455400:02:008:1100. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності ОСОБА_2 із закриттям розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна – земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221455400:02:008:1100. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 221455400:02:008:1103, зі скасуванням запису в Державному земельному кадастрі та закриттям поземельної книги про державну реєстрацію цих земельних ділянок. Визнати протиправним та скасувати рішення Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 565-23-VIII від 28 квітня 2023 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 221455400:02:008:1103. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності ОСОБА_3 із закриттям розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна – земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 221455400:02:008:1103. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Стягнути з Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. 
03 лютого 2025 року представник позивачки – ОСОБА_4 через підсистему "Електронний суд" подала до місцевого суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просила стягнути з Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 217-220 т.3). 
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, з кожного. 
В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України). 
За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. 
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У позовній заяві позивачка, з посиланням на частину 8 статті 141 ЦПК України, зробила відповідну заяву про надання нею доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та зазначила, що очікує понести судові витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн (а.с. 9 т.1). 
Згідно з договором про надання професійної правової допомоги №02/05/01 від 02 травня 2023 року, укладеним між адвокатом Куценко Ю.М. і клієнтом – ОСОБА_1 , адвокат за завданням клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та необхідних для належного і повного захисту прав і законних інтересів клієнта, зобов`язується здійснити представництво останньої в судах з метою захисту права власності клієнта на земельну ділянку; клієнт зобов`язується своєчасно оплачувати винагороду адвоката у порядку та строки, передбачені цим договором. За правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар); розмір винагороди адвоката визначається сторонами в додатках до цього договору (а.с. 16-18 т.1). 
Між адвокатом Куценко Ю.М. і клієнтом – ОСОБА_1 було погоджено додаток №1 від 02 травня 2023 року до договору про надання професійної правової допомоги №02/05/01 від 02 травня 2023 року, відповідно до якого сторони домовилися встановити вартість послуг в розмірі 20000,00 грн з урахуванням участі у чотирьох судових засіданнях, незалежно від того, чи будуть вони проведені судом, якщо адвокат прибув для участі у них. У разі призначення п`ятого судового засідання додаткова винагорода адвоката за участь у кожному судовому засіданні становить 3000,00 грн за кожне засідання (а.с. 211- т.3). 
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 31 січня 2025 року до договору про надання професійної правової допомоги №02/05/01 від 02 травня 2023 року, в ньому наведений детальний перелік наданих послуг та розрахунок їхньої вартості, загальна вартість наданих послуг становить 20000 гривень 00 копійок. Цей акт підписаний сторонами – адвокатом Куценко Ю.М. і клієнтом – ОСОБА_1 .. До акту додана інформація про рух коштів по рахунку про оплату позивачкою наданих їй адвокатом послуг з професійної правничої допомоги в розмірі 19981 гривня 30 копійок (а.с. 210- т.3). 
Відповідно до виписок з особового рахунку адвоката Куценко Ю.М., ОСОБА_1 сплачено за договором про надання професійної правової допомоги №02/05/01 від 02 травня 2023 року 11.03.2024 - 5000,00 грн та 20.03.2024 - 5000,00 грн (а.с. 224 т.3), 20.01.2025 - 4985,80 грн та 4995,80 грн (а.с. 222 т.3). 
При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги значний обсяг робіт, проведений адвокаткою Куценко Ю.М. у даній справі в суді першої інстанції, що підтверджуються матеріалами справи. 
Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокаткою Куценко Ю.М. правничої правової допомоги позивачці, що погоджено договором та актом приймання-передачі наданої правової допомоги, на загальну суму 20000,00 грн. 
Виходячи з викладеного, дослідивши наявні докази понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, великої кількості позовних вимог, значного обсягу матеріалів позовної заяви з додатками та заяви про забезпечення позову (всього на 170 аркушах) та матеріалів справи (які на час ухвалення рішення місцевого суду становили 3 томи), виконаної адвокатом роботи; приймаючи до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, - колегія дійшла висновку про обґрунтованість стягнення, зокрема, з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судових витрат з професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. 
Саме по собі зазначення у відзиві на позовну заяву прохання не стягувати з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області витрати на правничу допомогу у разі задоволення позову не є клопотанням про зменшення розміру таких витрат та не містить заперечень щодо їх співмірності у розумінні частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. При цьому будь-яких доводів щодо надмірності заявленої до відшкодування суми, її невідповідності складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт чи витраченому часу відповідачем не наведено, як і не подано жодних доказів на підтвердження неспівмірності понесених позивачкою витрат.
Натомість обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу законом покладено саме на сторону, яка заявляє відповідне клопотання, чого апелянтом зроблено не було.
Не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення і доводи апеляційної скарги про те, що у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивачки не просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати покладаються на відповідача. Отже, розподіл судових витрат є процесуальним обов`язком суду та здійснюється ним відповідно до вимог закону, виходячи з результатів вирішення спору, а не виключно з формулювання прохальної частини відповідної заяви сторони.
Звільнення одного з відповідачів від відшкодування судових витрат за відсутності передбачених законом підстав фактично призвело б до покладення відповідної частини таких витрат на інших відповідачів, що суперечить принципу справедливого розподілу судових витрат та положенням статті 141 ЦПК України.
Крім того, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, яким позов задоволено у повному обсязі, не містить висновків про те, що ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у справі. Вказане рішення апелянтом, у тому числі щодо мотивувальної його частини, не оскаржувалося, а тому підстави для звільнення останнього від відшкодування судових витрат відсутні. 
Посилання апелянта, що заява про ухвалення додаткового рішення не містить опису виконаних адвокатом робіт із зазначенням фактично витраченого часу, також не свідчить про незаконність оскаржуваного додаткового рішення. 
Матеріали справи містять акт приймання-передачі наданих послуг від 31 січня 2025 року, у якому наведено детальний перелік виконаних адвокатом робіт та наданих послуг у межах розгляду даної справи. Зокрема, згідно змісту вказаного акту, адвокатом здійснено аналіз наданих клієнтом документів та судової практики, підготовлено та направлено два листи, дванадцять адвокатських запитів, позовну заяву, заяву про зміну предмета позову, три відповіді на відзиви відповідачів, клопотання про долучення доказів, а також забезпечено участь у семи судових засіданнях із дванадцяти призначених, п`ять з яких не відбулися з причин, що не залежали від адвоката. 
За таких обставин надані позивачкою докази дозволяли суду встановити характер, обсяг та зміст наданої правничої допомоги, а також перевірити реальність та розумність заявлених до відшкодування витрат. Відсутність погодинного розрахунку сама по собі не є безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, особливо з огляду на те, що сторонами договору було погоджено фіксований розмір адвокатської винагороди. 
Також апелянт у скарзі наводить доводи щодо незаконності та необґрунтованості рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, та висловлює незгоду з висновками суду щодо вирішення спору по суті. 
Однак предметом перегляду у даному апеляційному провадженні є законність та обґрунтованість додаткового рішення суду від 31 липня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Рішення суду від 29 січня 2025 року останнім не оскаржувалось та набрало законної сили. 
Тому доводи апеляційної скарги, спрямовані на переоцінку висновків суду щодо вирішення спору по суті, виходять за межі апеляційного перегляду у даній справі та не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення про розподіл судових витрат. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що додаткове рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн з ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Вказаний відповідач не уповноважений на представництво інтересів у даній цивільній справі інших відповідачів. 
Тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 5000,00 грн з Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області– залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 18 червня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді           А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк