ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/654/25  Номер провадження 22-ц/814/652/26	Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І., 
розглянув в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 березня 2025 року, ухвалене в селищі Нові Санжари під головуванням судді Афанасьєвої Ю. О.
у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 завдані збитки.
В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 01.10.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.
На підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 16461Га3кє, укладеного із потерпілим ОСОБА_2 , та страхового акту ARX3864806 АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 134 030,06 грн. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «ГАРДІАН» (поліс № АР/3890321), яким здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 107 309,26 грн.
Отже, сума, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 26 720,80 грн (134 030,06 - 107 309,26).
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.08.2025 позов АТ «СК «АРКС» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» невідшкодовану суму матеріальних збитків у розмірі 26 720 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн.
Рішення суду мотивовано обґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Литовченко Р. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «СК «АРКС» відмовити в повному обсязі.
Вважає, що цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок ДТП, повинен нести страховик винної особи, адже саме він є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «СК «АРКС» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно з частиною першою, другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Судом встановлено, що 01.10.2023 року об 11 годині 00 хвилин у м. Києві на просп. Степана Бандери, 20-Б, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2023 у справі № 756/13264/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. 
Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
12.01.2023 між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 16461Га3кє, зі строком дії з 18.01.2023 по 17.01.2024, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску. 
01.10.2023 страхувальник ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з повідомленням про настання страхового випадку - ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 03.10.2023 було проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтна калькуляція.
Відповідно до рахунку № VSK0198882 від 03.10.2023, складеного ТОВ «Арма Моторс», вартість ремонту транспортного засобу Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 134 030,06 грн (з ПДВ).
Згідно із страховим актом № ARX3864806 від 10.10.2023 позивачем вказаний випадок визнаний страховою подією та визначений розмір страхового відшкодування у сумі 134 030,06 грн.
Платіжним дорученням № 1006794 від 12.10.2023 ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 134 030,06 грн згідно з актом № ARX3864806 на користь ТОВ «Арма Моторс».
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», відповідно до полісу серії АР № 003890321, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 160 000 грн, та встановленою франшизою - 3 200 грн.
Після виплати потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування, ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до страховика ОСОБА_1 - ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, що сталася 01.10.2023, яке в свою чергу прийняло рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 107 309,26 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 0,42 та франшизи - 3 200 грн.
Згідно платіжної інструкції № 201584 від 20.02.2024 ТДВ «СК «Гардіан» перерахувало на користь ПрАТ «СК «АРКС» 107 309,26 грн страхового відшкодування згідно страхового акту № G-31510-1 за пошкоджений транспортний засіб Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Посилаючись на норми статті 1194 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром заподіяної потерпілому майнової шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Відповідно до частини першої статті 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Зазначена норма ЦК України кореспондується із частиною першою статті 27 Закону України «Про страхування», з якої вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) вказано, що згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18 (провадження № 61- 13063св20) зазначено, що виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, що діяв на час ДТП 01.10.2023, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22); у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (підпункт 36.6. статті 36). 
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 розділу ІІ Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). 
Пунктом 3.9 розділу ІІІ Методики встановлено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.
Відповідно до пункту 7.38 розділу VII Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.
У пункті 7.39 розділу VII Методики встановлено винятки стосовно використання зазначених вимог, зокрема, якщо КТЗ експлуатувався в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації, або якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.
Матеріали справи не містять доказів щодо підстав застосування ТДВ «СК «Гардіан» коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілого ОСОБА_2 , що вплинуло на розмір одержаного позивачем страхового відшкодування, а висновки суду першої інстанції про виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «АРКС» у розмірі, визначеному статтею 29 Закону № 1961-IV, не ґрунтуються на доведених фактичних обставинах справи та нормах права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вбачається, що автомобіль Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску. Тобто на момент ДТП 01.10.2023 строк експлуатації автомобіля не перевищував 7 років та відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу для нових складників такого КТЗ дорівнює 0. При цьому доказів, що складові частини автомобілю раніше піддавались відновлювальному ремонту або мають наскрізну корозію чи пошкодження у вигляді деформації по справі не надано і суду таких обставин не доведено.
Доводи представника позивача, що під час розрахунку страхового відшкодування ТДВ «СК «Гардіан» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,42 відповідно до підпункту «а» пункту 7.39 Методики є безпідставними, оскільки нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів, встановлений Порядком визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, складає 27 000 км, а отже, для висновку про експлуатацію КТЗ в інтенсивному режимі згідно підпункту «а» пункту 7.39 розділу VII Методики фактичний середньорічний пробіг має становити щонайменше 54 000 км (27 000 х 2).
В акті огляду транспортного засобу Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 03.10.2023 вказано пробіг автомобіля - 131 887 км, що у середньому за період експлуатації становить щонайбільше 43 962,33 км (131 887 / 3) та не свідчить про інтенсивність експлуатації КТЗ для застосування коефіцієнту фізичного зносу, відмінного від 0.
Отже, за недоведеності обставин, зазначених у пункті 7.39 розділу VII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, застосування страховиком відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 - 0,42 є необґрунтованим, а виплата за згодою ПрАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування у меншому розмірі, ніж передбачено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не створює для відповідача обов`язку відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України. 
Обсяг відповідальності заподіювача шкоди ОСОБА_1 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV в межах ліміту відповідальності страховика, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, зменшеного на суму франшизи за правилами підпункту 12.1 статті 12 Закону.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для застосування страховиком ТДВ «СК «Гардіан» коефіцієнту фізичного зносу та відповідно зменшення розміру виплаченого позивачу страхового відшкодування, не дав належної правової оцінки наданих сторонами доказів, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову ПрАТ «СК «АРКС» в повному обсязі.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з положень частини першої статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 290,20 грн (2 422,40 х 11,98/100), на користь відповідача - 2 558,64 грн (2 906,88 х 88,02/100).
Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Литовченка Романа Вікторовича задовольнити частково.
Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 3 200 грн у відшкодування майнової шкоди. 
Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 290,20 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 2 558,64 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» сплатити на користь ОСОБА_1 різницю судових витрат у розмірі 2 268,44 грн, звільнивши сторони від обов`язку сплачувати один одному судові витрати.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя       С. Б. Бутенко

Судді         Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна